159. Císař Maximilián oznamuje Vilímovi z Rožmberka, nejvyššímu hejtmanu nad Čechy, kteříž do Uher táhnou, že mustruňk vojska, kteréž vede Ungnad, v Znojmě dosud odbýván býti nemohl, protož aby Čechové, kteří do Znojma jedou, před tím městem dvě nebo tři míle státi zůstali, až mustruňk odbyt bude.
VE VÍDNI. 1566, 8. července. Orig. v arch. Třeboň.
Maximilián Druhý. Vysoce urozený, věrný náš milý! Nepochybujem, že o tom vědomost máš, že urozený Ludvík Ungnad z Suneku, maršálek náš dvorský, věrný milý, s jedním tisícem koní a rejtaruov, kteréž vede, v Znojmě již před některým dnem mustrován býti a odtad odtáhnouti měl: tak aby tu v Znojmě stavové z království našeho Českého, věrní naši milí, kteříž s námi z poddané lásky osobně proti nepříteli Turku do pole táhnou; se sjeti a shromážditi, jedni na druhé čekajíc, k desátému dni tohoto měsíce, mohli. I zprávu toho míti ráčíme, že se ten mustruňk z některých příčin a zvláště že se rejtaři nadepsaného Ludvíka Ungnada ještě všichni nesjeli posavad vykonati nemohl: pro kteréžto příčiny Tebe milostivě žádáme, aby osobám těm, kteréž se sjíždějí, dříve nežli k Znojmu přijedú, to v známost uvedl, aby dvě nebo tři míle za Znojmem asi za dva dni zuostaly a se zdržely, nebo této hodiny mustrmistróm, kteříž nadepsaného Ungnada mustrovati mají, psáti a poroučeti ráčíme, aby ty rytmejstry a koně, kteréž tu v Znojmě před rukama jsou, ihned beze všeho meškání mustrovali a na žádného déle neočekávali, tak aby odtad z Znojma odjeti a Čechové se tu sjížděti mohli. A protož věda o tom, nepochybujem o Tobě, že na pilnosti své v tom nic sjíti nedáš, tak aby se nám tu zmatku žádného ani hadruňku mezi rejtary s obou stran nestalo. Na tom milostivou vuoli naši císařskú naplníš. Dán ve Vídni v pondělí po sv. Prokopu léta 66.