Senát Národního shromáždění R. Čs. r. 1923.
I. volební období.
8.zasedání.
Tisk 1736.
Původní znění.
Dringliche Interpellation
der Senatoren Hartl, K. Friedrich, Dr. E. M. Herzig, Dr. Mayr-Harting. Zuleger,
Jelinek, Fahrner und Genossen
an die Gesamtregierung
betreend einige Erlässe, durch welche die Freizügigkeit der staatlichen Ruheständler
in gesetzwidriger Weise eingeschränkt werden soll.
Vor kurzem erschien in verschledenen Zeitungen nachstehende, einem Brünner Blatte entnommene Meldung:
"Vom Präsidium der Finanzlandesdirektion in Brünn wird folgendes verlautbart: Alle Personen, welche von einer Staats- oder öffentlichen Kasse einen Ruhegehalt beziehen, erhalten dies grundsätzlich nur unter der Bedingung des Bezuges und Genusses im Inlande. Die Ruheständler bedürfen daher zu einer Ausreise ins Ausland, gleichviel ob es sich um einen kürzeren oder längeren Aufenthalt handelt, einer besonderen Bewilligung der zuständigen Pensionsbehörde. Allerdings sind selbst im Fal1e der Erteilung dieser Bewilligung für die Dauer des Aufenthaltes im Auslande die Ruhegebühren gewissen Abzügen unterworfen. (Verlust der Teuerungsbeiträge und der aufgrund des Gesetzes vom 3. März 1921, Nr. 99 S. d. G. u. V. erteilten Begünstigungen). Jedes eigenmächtige Verlassen des Staatsgebietes hat den vollständigen Verlust des Ruhegehaltes zur Folge.
Unmittelbar nach Erscheinen dieser Zeitungsmeldung neigte die öffentliche Meinung der Ansicht zu, dass es sich hier um einen sehr übel angebwachten, ebenso abgeschmackten wie witzlosen Ulk des Urhebers jener Notiz handele. Diese Annahme wurde jedoch erschüttert durch eine weitere Zeitüngsnachricht, nach welcher jene Verlautbarung tatsächlich erfolgt sei u. zw. aufgrund von Erlässen des Finanzministeriums vom 5. Juni 1923, Nr. 56.386 und des Ministeriums des Innern vom 20. September 1923, Nr. 54.061.
Den Uterzeichneten fällt es trotzdem schwer, an die Richtigkeit der besagten Zeitungsmeldungen zu glauben da die in denselben den Ruheständlern angedrohten Massnahmen durchaus gesetzwidrig und nebenbei auch technisch undurchführbar sind. Der Bezug der Ruhegenüsse ist ein dem staatlichen Ruheständler gesetzlich verbürgter, von ihm selbst durch die Pensionsabzüge auch materiell fundierter Anspruch, so dass der Gedanke, jedes eigenmächtige Verlassen des Staatsgebietes durch vollständigen Verlust des Ruhegehaltes zu ahnden, nur als Ausfluss einer hemmungslosen Rechtsverachtung betrachtet werden kann. Das Gleiche gilt hinsichtlich der in Aussicht gestellten Beschränkung der Freizügigkeit der Ruhesständler überhäupt und der Einstellurig der Zulagen auch bei kurzen Aufenthalten im Auslande. Das sind Einschränkungen staatsbürgerlicher Rechte und besonderer gesetzlich festgelegter Ansprüche, die nur durch die Gesetzgebung, nicht aber durch die Verordnungsgewalt der Regierung, erfolgen könnten. Dabei kann es als nebensächlich betrachtet werden, dass die Einstellung der Zulagen etwa für einen zwei oder dreitägigen Aufenthalt in Dresden geradezu technisch uindurchführbar ist. Oder will man vielleicht eine eigene Ministerialabteilung für die Berechnung und Einbringung solcher Abzüge schaffen?
Die Unterzeichneten stellen daher an die Regierung folgende Anfragen:
1. Sind der Regierung die oben angeführten Zeitungsmeldungen bekannt?
2. Ist die Regierung in der Lage zu erklären, dass diese Meldungen keinen tatsächlichen Untergrund besitzen ?
3. Wenn aber die besagten Erlässe wirklich erfolgt sind: Ist die Regierung bereit, dieselben unverzüglich ausser Kraft zu setzen?
Prag, am 27. November I923.
Hartl, K. Friedrich, Dr. E. M. Herzig, Dr. Mayr-Harting, Zuleger, Jelinek, Fahrner,
Jesser, Spies, A. Lippert, Hübner, Meissner, Oberleithner, Vetter-Lilie, Knesch, Dr. Koperniczky.
Senát Národního shromáždění R. Čs. r. 1923.
I. volební období.
8. zasedání.
Tisk 1736.
Překlad.
Naléhavá interpelace
senátorů Hartla, K. Friedricha, dr E. M. Herzigové, dr Mayr-Hartinga,
Zulegera, Jelinka, Fahrnera a soudruhů
na veškerou vládu
stran některých výnosů, jimiž protizákonným způsobem má býti omezeno volné
stěhování státních pensistů.
Před nedávnem objevila se v různých novinách tato zpráva, vzatá z jistého brněnského časopisu:
"Z presidia zemského finančního ředitelství v Brně se sděluje: Všechny osoby, které berou odpočivné od některé státní nebo veřejné pokladny, dostávají je zásadně jen s tou podmínkou, že je obdrží a spotřebují doma. Pensisté potřebují tudíž pro zájezd do ciziny, ať již se jedná o kratší nebo delší pobyt, zvláštního povolení příslušného úřadu pensijního. Ovšem jsou i v případě, že toto povolení bylo uděleno, pensijní požitky po dobu pobytu v cizině podrobeny jistým srážkám. (Ztráta drahotních přídavků a výhod, udělených na základě zákona ze dne 3. března 1921, čís. 99 Sb. z. a n.). Každé svémocné opuštění státního území má v zápětí úplnou ztrátu odpočivného."
Bezprostředně po tom, když se tato novinářská zpráva objevila, přiklonilo se veřejné mínění k názoru, že zde jde o velice nemístný a stejně nechutný i nejapný žert původce této zprávy. Tato domněnka byla však otřesena další novinářskou zprávou, dle kteréž tato věc byla skutečně vyhlášena, a to na základě výnosů ministerstva financí ze dne 5. června 1923 čís. 56386 a ministerstva vnitra ze dne 20. září 1923 č. 54061. Podepsaní mohou přes to těžko věřiti správnosti řečených novinářských zpráv, poněvadž opatření, jimiž se v nich pensistům hrozí, jsou naprosto nezákonná a mimo to také technicky neproveditelná. Pensijní požitky jsou nárokem, jenž státnímu pensistovi jest zákonem zaručen, a k němuž on sám pensijními srážkami dal také materielní základ, takže myšlenku trestati každé svémocné opuštění státního území úplnou ztrátou odpočivného považovati lze jen za projev naprostého pohrdání právem. Totéž platí o očekávaném omezení volnosti stěhování pensistů vůbec a o zastavení přídavků i při krátkém pobytu v cizině. Jest to omezování práv státních občanů a zvláštních zákonitých nároků, jež by nastati mohlo pouze cestou zákonodárnou, nikoli však nařizovací mocí vlády. Při tom lze považovati za vedlejší, že zastavení přídavků snad pro dvou nebo třídenní pobyt v Drážďanech jest technicky přímo neproveditelné. Anebo jest snad úmyslem zříditi zvláštní oddělení u ministerstva pro vypočítávání a vybírání takovýchto srážek?
Podepsaní táží se tudíž vlády:
1. Jsou vládě svrchu uvedené novinářské zprávy známy?
2. Může vláda prohlásiti, že tyto zprávy nemají skutečného podkladu?
3. Byly-li však řečené výnosy skutečně vydány: jest vláda ochotna je bezodkladně zrušiti ?
V Praze, dne 27. listopadu 1923.
Hartl, K. Friedrich, dr E. M. Herzigová, dr. Mayr-Harting,
Zuleger, Jelinek, Fahrner,
Jesser, Spies, A. Lippert, Hübner, Meissner, Oberleithner, Vetter-Lilie, Knesch, dr Koperniczky.