Senát národního shromáždění R. Čs. r. 1934.
10. zasedání.
Tisk 1369.
Usnesení poslanecké sněmovny
Zákon
kterým se mění a doplňují některá ustanovení zákonů o občanském řízení soudním, o řízení exekučním a o řízení nesporném.
Zákon ze dne 1. srpna 1895, č. 113 r. z., o soudním řízení v občanských právních věcech (civilní řád soudní), se mění a doplňuje takto:
1. § 448 zní:
"Jestliže peněžitá částka
žádaná v žalobě nebo hodnota předmětu sporu (§§ 54 až 59 j. n.) nepřesahuje 500
Kč anebo jestliže žalobce prohlásí; že místo předmětu žádaného v žalobě chce
přijmouti peněžitou částku nepřevyšující 500 Kč (věci nepatrné), platí
zvláštní ustanovení uvedená v následujících §§ 450 až 453."
2. § 502, odst. 3 zní:
"(3) Proti potvrzujícímu
rozsudku odvolacího soudu není přípustné dovolání, nepřevyšuje-li předmět
sporu, o němž by měl dovolací soud rozhodnouti, na penězích nebo peněžité
hodnotě 7.000 Kč, nebo jde-li o výměru výživného ze zákona, leč by odvolací
soud v rozsudku prohlásil dovolání za přípustné, protože jde o rozhodnutí
zásadního významu.
3. K § 510 se dodává tento
třetí odstavec: 3) Nevyhoví-li dovolací soud dovolacímu návrhu a shledá-li, že
důvody rozsudku odvolacího soudu neodporují zákonu, může se obmeziti v
důvodech svého rozhodnutí na prohlášení, že neshledal zákonného důvodu, aby
rozsudek odvolacího soudu byl změněn nebo zrušen."
4. § 527, odst. 2 zní:
"(2) Jestliže by usnesení v
odpor vzaté bylo v druhé stolici zrušeno a soudu prvé stolice bylo uloženo, aby
doplně řízení učinil rozhodnutí nové, může rozhodnutí rekursního soudu toliko
tenkráte býti vzato v odpor, když jest v něm ustanoveno, že má býti příkaz
udělený prvé stolici vykonán teprve, až by usnesení nabylo právní moci."
5. § 528, odst. 1 zní:
"(1) Rekursy proti rozhodnutím
soudu druhé stolice, kterými bylo potvrzeno v odpor vzaté usnesení prvního
soudu; rekursy proti rozhodnutím soudu druhé stolice v otázce útrat nebo
znaleckého; rekursy proti rozhodnutím soudu druhé stolice v otázce příslušnosti;
rovněž i rekursy proti rozhodnutím soudu druhé stolice ve sporech o rušení
držby (§ 49, č. 4 j. n.) nejsou přípustné. Nepřípustné rekursy proti
rozhodnutím soudu druhé stolice buďtež odmítnuty soudem prvé stolice."
Čl. II.
Zákon ze dne 27. května 1896,
č. 79 ř. z. (exekuční řád), se mění a doplňuje takto:
1. § 66 zní:
"Samostatného opravného prostředku
není proti usnesením, kterými roky byly položeny nebo odročeny nebo kterými
bylo nařízeno slyšení stran neb osob v exekučním řízení zúčastněných, jakož i
proti příkazům, které jsou dány výkonným orgánům, aby byly provedeny jednotlivé
exekuční úkony. V těchto případech rozhoduje soud druhé stolice o odloženém
rekursu s konečnou platností.
2. K § 402 se dodává tento
druhý odstavec:
"(2) Proti rozhodnutím soudů
druhé stolice není dalších opravných prostředků."
Zákon ze dne 19. června 1931, č. 100 Sb. z. a n., o základních ustanoveních soudního řízení nesporného, se doplňuje takto:
1. Ve smyslu § 46, odst. 2 jest
nezákonné takové opatření nebo usnesení, které se příčí jasnému a nepochybnému
znění nebo smyslu zákona, jehož bylo nebo mělo býti na případ užito.
2. Proti rozhodnutím soudu
druhé stolice o výši výživného ze zákona a o úpravě styků rodičů s dětmi není
dalšího opravného prostředku.
Čl. IV.
Čl. VI.
Čl. VII.
F. Staněk v. r.,
předseda.
sněm. tajemník.
zapisovatel.