Domnievam sa, že toto je pravý smysel novej slovanskej
politiky, že toto všetci spolu chceme. Ale nestačilo
by, ak by sme len my takto chápali svoje poslanie. Celému
ostatnému svetu musí byť jasné, že
nadväzujeme a upevňujeme svoje priateľské
sväzky na to, aby sme pomáhali zabezpečiť
mier a pokoj nielen pre seba, ale i pre ostatných. Slovanská
politika je a musí byť politikou pre mier. Nie je
slovanskou preto, že ju chceme mať len a výlučne
slovanskou. Je slovanskou hlavne preto, že slovanské
štáty žijú v priamom susedstve alebo úplnej
blízkosti, žijú v zemepisnej súvislosti.
A je niečo prirodzenejšieho a želateľnejšieho
ako priateľstvo medzi susedmi a blízkymi?
Musíme si byť vedomí toho, že slovanská
politika nenašla ešte potrebného porozumenia
v povojnovom svete. A treba otvorene povedať, že je
to chyba slovanských národov samých, že
doposiaľ nechápaly svoju históriu ako stály
boj o svoju národnú existenciu a nevedely ju ozrejmiť
medzinárodnej verejnosti. Isteže znalosť histórie
slovanských národov a pochopenie pre to, že
trpké skúsenosti sa nesmú v nijakej forme
opakovať, by rozhodne prispely k získaniu dôvery
pre slovanskú politiku a vyňaly by ju z rámca
čírej mocenskej a záujmovej konštelácie,
v akej ju dnes vidí časť svetovej verejnosti,
a daly by jej trvalý a odôvodnený základ,
ktorý by Slovanstvo postavil ako významného
a konsolidačného faktora v europskej politike na
všetky časy.
Kvitujem preto s potešením, že štátny
tajomník dr Clementis nedávno odmietol označenie
"slovanský blok". Nič by nebolo nebezpečnejšieho
práve pre politiku mieru, ako keby sa svet sdružoval
do blokov a keby sme my dávali zámienku k tomu,
aby svojou výlučnosťou slovanská politika
priateľstva vyvolávala do života blok protislovanský.
Tvorenie blokov sa pochopiteľne a právom vysvetľuje
ako vymedzovanie záujmových sfér, ktoré
nemajú len funkciu pasívnu, ale sledujú tiež
egoistické ciele mocenské a výlučnosť
tak na poli politickom, ako hospodárskom. Keď vychádzame
z tejto skutočnosti, porozumieme zdržanlivému
postoju, ktorý sa prejavuje v západnom svete voči
slovanskej politike. Nemožno ani s dostatočnou naliehavosťou
zdôrazňovať a na všetky strany jasne vyhlásiť,
že svojou politikou sledujeme len jeden cieľ- prispieť
k mieru vo svete.
Môžeme so zadosťučinením konštatovať,
že smluva o priateľstve a vzájomnej pomoci, ktorú
vláda predkladá Národnému shromaždeniu
na schválenie, veľmi jasne formuluje jej obranný
charakter, ako i presvedčenie, že spoločná
obrana proti útočnej politike Nemecka je v záujme
udržania obecného mieru a medzinárodnej bezpečnosti,
ktorá je najvyšším cieľom Organizácie
Spojených národov, ku ktorej obe smluvné
strany prináležia. Smluvné strany sa súčasne
zaväzujú, že budú dbať svojich záväzkov,
ktoré vyplývajú z členstva v Organizácii
Spojených národov.
Smluva o priateľstve a vzájomnej pomoci uzavretá
s Poľskom bola československou verejnosťou prijatá
s porozumením ako prirodzený a logický dôsledek
zahranične - politickej línie československej
vlády. Bolo by však zbytočné zapierať
a prejsť mlčky tú skutočnosť, že
pred uzavretím smluvy - ani smluvou samotnou - neboly vyriešené
otvorené a sporné otázky územné
medzi nami a Poľskom. Radosť z toho, že Československo
a Poľsko po trpkých skúsenostiach v minulosti
nastupujú konečne do priateľskej spolupráce
a sdružujú sa na obranu proti spoločnému
nebezpečenstvu, by bola úplná a ničím
nerušená, keby i táto prekážka
bola odstránená s cesty. V očakávam,
že behom dvoch rokov sa podarí vzájomnou dohodou
vyriešiť problém, ktorý tak nepriaznivo
ovplyvňoval rozvoj poľsko-československého
priateľstva, chceme vidieť prejav dôvery v pevnosť
a úprimnosť našich vzťahov v prítomnosti
a budúcnosti.
Vo spôsobe, ktorý prijaly vlády oboch štátov,
vidíme novú metódu riešenia sporných
otázok, metódu, ktorá môže byť
použitá s úspechom len medzi tými, ktorí
veria v úprimnosť a trvalosť svojho priateľského
vzťahu, ktorí veria v šťastný jeho
rozvoj a prehĺbenia na všetkých poliach svojich
stykov.
Chcem pred týmto slávnym sborom pri tejto príležitosti
vyzdvihnúť politickú rozvážlivosť
a umiernenosť, ktorú slovenská verejnosť
spolu so zodpovednými politickými činiteľmi
preukázala v otázke územia Hornej Oravy a
Spiša. Myslím, že nebolo ani jediného
slova, ani jediného gesta so strany slovenskej, ktoré
by v tejto súvislosti bolo akýmkoľvek spôsobom
rušivo zasiahlo či už do našich vzťahov
k Poľsku alebo do diplomatických rokovaní,
ktoré sa o územných otázkach konaly
v nedávnej minulosti. A treba tu konštatovať,
že práve pomerná nepatrnosť tejto časti
územných otázok medzi nami a Poľskom
spôsobuje, že nie je ľahkou vecou vysvetliť
priemernému občanovi, prečo toto malé
územie, etnicky nesporné, bez hospodárskeho
a geografického významu, je ešte stále
problémom.
Očakávame, že otázka Hornej Oravy a
Spiša bude predmetom rokovaní, len čo bude
vhodný čas, aby sa k nej podľa intencií
dodatkového protokolu pristúpilo.
Ťažko je pochopiť, prečo s poľskej
strany sa doteraz nevyšlo v ústrety našim žiadostiam,
aby slovenským obyvateľom tohto územia bola
poskytnutá ochrana ich majetku a života. Sme si vedomí
toho, že v prvých mesiacoch po oslobodení v
povojnovom zmätku a revolučnom kvase nezodpovedné
živly podnikaly na svoju päsť akcie, s ktorými
akiste nesúhlasila poľská vláda ani
žiadny zodpovedný činiteľ. No, po dvoch
rokoch vnútornej konsolidácie možno iste právom
očakávať, že nielen tieto základné
a samozrejmé nároky budú v plnej miere splnené,
ale že v duchu smluvy a podľa výslovného
ustanovenia Dodatkového protokolu budú Slovákom
na Hornej Orave a Spiši dané možnosti národného,
politického, kultúrneho a hospodárskeho rozvoja.
Aby náš predpoklad, že dôvera v pevnosť
a trvalosť priateľstva poľsko-československého
nám umožní v krátkej budúcnosti
vyriešiť spoločné problémy, bol
splnený, je bezpodmienečne potrebné, aby
sa na obidvoch stranách postupovalo s krajnou ohľaduplnosťou
a porozumením a lojálnosťou na všetkých
poliach našich vzájomných stykov; je bezpodmienečne
potrebné, aby záväzky, stanovené v Dodatkovom
protokole, boly vskutku obapolne a v čase čo najkratšom
splnené. (Potlesk.) V tomto duchu treba s priateľskou
otvorenosťou konštatovať, že nateraz nebadať
bohužiaľ nápravu pomerov na Hornej Orave a Spiši.
Slovenské školy hoci viac razy prisľúbené,
dosiaľ nejestvujú a slovenským žiakom,
ktorí chcú navštevovať školy na československom
území, sú kladené prekážky
pri prekračovaní hraníc za účelom
dochádzky do školy.
S uspokojením berieme na vedomie vyhlásenie ministra
zahraničných veci, že poľská vláda
začiatkom školského roku otvorí slovenské
školy a internáty.
Nie sú tiež dodržované ustanovenia krakovského
protokolu o malom pohraničnom styku, čo spôsobuje
hospodárske škody tým, ktorí majú
svoje poľnosti na druhej strane hraníc. Pocit zodpovednosti
ako i výzva zahraničného ministra, že
by bolo lepšie mať kratšiu pamäť a viac
dobrej vôle, mi bráni vracať sa k udalostiam,
ktoré sa ešte v nedávnej minulosti na tomto
území odohrávaly. V predpoklade, že
poľská vláda podnikne všetko, aby tak,
ako iste v ostatnom Poľsku, i na tomto území
vládlo právo a spravodlivosť a bola zaistená
osobná a majetková bezpečnosť, zmieňujem
sa len o tých potrebách, ktoré pre Slovákov
v Poľsku zabezpečuje smluva, s tým, že
Slováci očakávajú od svojich poľských
bratov, že nielen litera, ale i duch tejto smluvy budú
splnené v záujme nášho vzájomného
priateľstva a vzájomnej slovanskej politiky. (Potlesk.)
Vedomie spoločných záujmov a slovanskej spolupatričnosti,
prenesené zo sveta citového do sveta skutočnosti
na podklade demokracie a sociálnej spravodlivosti, sú
tie predpoklady, ktoré priateľskú smluvu formálne
uzavretú premenia na živú skutočnosť,
ktorá - dúfajme - v budúcnosti bude spojovať
nielen Československo a Poľsko, ale i ostatné
slovanské národy i bez formálnych záväzkov
k priateľskej spolupráci pre rozkvet ich krajín
a pre mier medzi národmi.
Preto z poverenia Klubu poslancov Demokratickej strany mám
česť ohlásiť, že poslanci Demokratickej
strany budú hlasovať za súhlas s predloženou
smluvou, a želám si úprimne, aby tento nový
sväzok v slovanskej politike slúžil našim
národom, dal im istotu pred nebezpečenstvom a priviedol
nás v svornej spolupráci k lepším životným
podmienkam, blahobytu a rozkvetu obidvoch našich štátov.
(Potlesk.)
Místopředseda Tymeš (zvoní):
Posledním přihlášeným řečníkem
je pan posl. Kaleta. Dávám mu slovo.
Posl. Kaleta: Szanowny parlamencie !
W dniu dzisiejszym ma sie odbyc glosowanie nad ukladem czechoslowacko-polskim,
który zostal podpisany 10. marca b. r. w Warszawie. Ja
jako przedstawiciel pracujacego ludu polskiego na Šlasku
Cieszynskim w jego imieniu pozwole sobie zabrac glos w sprawie
uksztaltowania sie przyszlego zycia kulturalnego, politycznego
i gospodarczego tego ludu.
Lud Cieszynski w ciagu ostatnich trzydziestu lat przezyl piec
przewrotów, przezyl piec zmian o charakterze ogólno
panstwowym. Nic wiec dziwnego, ze lud ten teskni dzis za spokojem,
za unormowaniem sie stosunków na tym terytorjum, chce podjac
sie konstruktywnej pracy nad uksztaltowaniem swojego zycia a przy
tem zycia tego państwa, w którym zyje.
Jest rzecza wiadoma, ze przy takich przewrotach malo który
naród tyle ucierpial, co lud na Cieszyńskim. Niema
bowiem w naszym kraju zakatka, gdzie by w ciagu tak krótkiego
odcinka czasu do takich dochodzilo zmian politycznych i gospodarczych.
My Polacy na Ślasku Cieszynskim naj bolesniej odczuwalismy
okres dlugotrwalych nieporozumien i sporów miedzy dwoma
sasiadujacymi ze soba bratniemi narodami polskim i czeskim.
Nie byla to jednak wina tego Cieszynskiego ludu, ze nie moglo
dojsc do porozumienia sie obu narodów, lecz wine ponosza
ówczesne systemy kapitalistyczne w obu krajach a w szczególnosci
jezeli chodzi o strone polska, krótkowzroczna polityka
ówczesnego faszystowskiego rzadu Becka. Kapitalisci wówczas
celowo dazyli do tego, by oba bratnie narody polski i czeski pozostawaly
w stalej nieprzyjazni, by stale dzielily ich jakies meporozumienia,
kdyz z tego odnosili kapitalisci osobiste korzysci gospodarcze
i polityczne.
Na Cieszynskim byliśmy to my górnicy i hutnicy polscy,
którzy niejednokrotnie rozbili zgromadzenia wolfowskie,
na których nawolywano do niezgody miedzy ludnoscia polska
i czeska na Cieszynskim. Robotnik polski na Ślasku dazyl
do pojednania sie ówczesnej klasy pracujacej bez wzgledu
na przynaleznosc narodowa, gdyz wszystkich laczyla wspóln.a
niedola, wspólna walka o prawa i lepsze jutro ludu pracujacego.
Robotnik i pracownik polski na Cieszynskim, zorganizowany wówczas
w partii komunistycznej przewidywal nadchodzace niebezpieczenstwo
dla calego slowiaństwa ze strony hydry germanskiej. Dopiero
dzisiaj wszyscy uznaja, ze ówczesna polityka klasy pracujacej
na naszym terenie byla ta wlasciwa i mogla, gdyby byla wtedy zrozumiana,
ochronic lud od wielu nieszczesc.
Panie i panowie. Jezeli cofniemy sie myslami wstecz, to przypomna
nam sie wszelkie te cierpienia, jakie caly naród czeski
przezyl w okresie najstraszniejszej w dziejach swiata okupacji
hitlerowskiej. Ludność Ślaska Cieszynskiego a
wiec tego terenu, który Niemcy przylaczyli odrazu do Rzeszy
Niemieckiej, przezywala w okresie okupacji niemieckiej nie mniejsze
cierpienia od reszty kraju, pozostalego pod t. z. Protektoratem.
Lud Ślaski, który wtedy rekrutowal sie na Cieszynskim
przewaznie z zywiolu polskiego, znosic musial szescioletnie tortury
faszyzmu germanskiego. Tysiace ludnosci polskiej Cieszyňskiego
zginelo w obozach koncentracyjnych, tysiace z nich zginelo pod
razami gilotyny lub na szubienicach, setki ludzi zginelo od kuli
zbirów hitlerowskich.
Dla stworzenia szanownym poslom przynajmniej czesciowego obrazu
z ofiar na zyciach ludzkich, jaki poniósl lud mej ziemi
rodzinnej, tylko w tych dwóch powiatach, t. j. frysztackim
i cieszynskim, podaje kilka cyfr: W obozach koncentracyjnych przebywalo
1316 osób, w tej cyfrze 109 obywateli narodowosci czeskiej,
w celach gestapowskich lub w drodze do nich zamordowali gestapowcy
Polaków 549., Czechów 18. Z obozów koncentracyjnych
nie powrócilo 700 osób, z tego 39 Czechów.
Wysiedlono z posiadlosci rolniczych na Ślasku Cieszynskim
1151 Polaków i 24 Czechów. Do robót przymusowych
wypedzono 4020 osób. Z tego zestawienia wynika, jakie olbrzymie
ofiary w zyciach ludzkich zlozyl tenznikomy skrawek ziemi na oltarzu
wolnosci.
Prawda zwyciezyla, zwyciezyla demokracja nad faszyzmem. Narody
europejskie wydostaly sie spod jarzma hitlerowskiego a sród
nich takze nasz naród. Lud Ślaska Cieszyń do
wspólnego wysilku nad odbudowa kraju, chwycil sie pracy
nie chcac pozostac w tyle za reszta kraju. Robotnik polski, górnik
i hutnik odrazu po wyzwoleniu sie poszedl do pracy, by utrzymac
w ruchu przedsiebiorstwa i kopalnie i uchronic je od zniszczenia,
by zaoszczeddzić Republice miliardowych kosztów.
Dlatego tez Republika Czechoslowacka oceniajac zaslugi robotnika
na Ślasku Cieszynskim daje mu, co tylko moze i chce mu dac
upragnione od dawna lepsze warunki bytu. Wszyscy wiemy, ze te
lepsze warunki bytu osiagniemy przedewszystkiem przez planowa
gospodarke państwowa, dlatego tez kraj nasz ma spelni jedno
z najcvazniejszych zadań gospodarczych, ma wykonac dwuletni
plan gospodarczy. Robotnik polski w zaglebiu karwiňskiem
w calej pelni spelnia wszelkie zakreslone mu zadania w stu procentach
a zarazem zapewnia, ze nie spocznie, dopóki nasza dwulatka
nie zostanie nie tylko spelniona, ale przekroczona.
Również tak jako czeski pracujacy lud nie beda równiez
robotnicy polscy na Cieszyńskiem trzymac pomiedzy soba
reakcjonistów, azeby przeszkadzali rozwoju ludowo demokratycznego
ustroju i przyjacielskim stosunkom czeskoslowacko-polskim.
Waznym warunkiem udania sie dwulatki, to pewnosc, ze nikt nie
bedzie nam zaklócal spokojnego wspólżycia w
państwie, nie bedzie zaklócal wspólzycia
naszego i na naszym Ślasku Cieszynskim.
Czechoslowacja oraz Polska zawarly pomiędzy soba uklad o
sojuszu i wzajemnej pomocy. Uklad ten stwarza definitywnie przyjazne
stosunki na naszej najdluzszej gramcy obu państw, t. j.
granicy czeskopolskiej, która wynosi 1846 km. W ten sposób
przewazajaca czesc naszych granic jest upewniona dwoma umówami
o przyjazni i wzajemnej pomocy z ZSRR i Polska. Od Szczecina po
Odrze i Nysie i wzdluz naszych granic zachodnich ciagnie sie wspólny
pewny mur ciagnie sie jedna granica slowianska.
Ludność narodowości polskiej na Ślasku Cieszynskim
przyjela wiadomosc o zawarciu układu czeskosłowacko-polskiego
z wielkim zadowoleniem. Poda ona swa przyjaznaa. Dłon z cała
ochota do wspólpracy i wspołzycia z ludnoscią
czeska, jako równy z rownym, obywatel z obywatelem. Nie
powinno byc wiecej róznic miedzy nami, bo wszyscy pracujemy
dla dwulatki, wszyscy razem chcemy podniesc gospodarke panstwowa.
Nie będzie wiecej między nami uprzedzeň. O
ile chodzi o wysilek. ČSR, pracować będ.ziemy
ramię przy ramieniu bez zastrzeżeń. o ile chodzi
o kulture, pielęgnować chcemy kulturę nasza
rodzima, lecz nie chcemy zapomnieć o kulturze ogólnoslowiańskiej.
Ponieważ my ludność polska i czeska na Ślasku
Cieszyńskim posiadamy przed soba wspólne cele na
przyszlośc. lacza nas w.spólne zainteresowania, oświadczamy,
ze braterstwu czeskoslowacko-polskiemu nie sto ji w drodze żadnej
prze.szkody. Dla nas istnieje. tylko braterstwo czechoslowacko-polskie.
(Potlesk.)
Místopředseda Tymeš: Ke slovu není
již nikdo přihlášen, rozprava je skončena.
Poněvadž v debatě nebyly předneseny
žádné námitky a všichni řečníci
vyslovili s navrhovanou smlouvou jednomyslný souhlas,
oznámili mi zpravodajové posl. dr Loubal
a Bašťovanský, že se vzdávají
závěrečného slova.
Přistoupíme k hlasování.
Schvalovací usnesení má 1 odstavec a dám
o něm hlasovati podle zprávy výborové.
(Námitek nebylo.)
Námitek není.
Kdo tedy souhlasí s celým schvalovacím usnesením
podle zprávy výborové, nechť pozvedne
ruku! (Děje se.)
Konstatuji, že ústavodárné Národní
shromáždění jednomyslně přijalo
toto schvalovací usnesení, jímž Národní
shromáždění republiky Československé
souhlasí se smlouvou o přátelství
a vzájemné pomoci mezi republikou Československou
a republikou Polskou, podepsanou ve Varšavě dne 10.
března 1917, podle zprávy výborové
ve čtení prvém.
(Poslanci povstávají! - Bouřlivý,
dlouho trvající potlesk. - Poslanci usedají.)
Předsednictvo se usneslo podle §. 54, odst. 1 jedn.
řádu, aby o tomto schvalovacím usnesení
bylo čtení druhé provedeno v téže
schůzi.
Vykonáme proto ihned druhé čtení.
Druhé čtení schvalovacího usnesení,
kterým se schvaluje smlouva o přátelství
a vzájemné pomoci mezi Československou republikou
a republikou Polskou, podepsaná ve Varšavě
dne 10. března 1947 (tisk 552).
Jsou nějaké návrhy oprav nebo změn
textových?
Zpravodaj posl. dr Loubal: Nejsou.
Zpravodajca posl. Bašťovanský: Nie sú.
Místopředseda Tymeš: Kdo ve druhém
čtení souhlasí se schvalovacím usnesením
tak, jak je ústavodárné Národní
shromáždění přijalo ve čtení
prvém, nechť pozvedne ruku! (Děje se.)
Tím ústavodárné Národní
shromáždění přijalo jednomyslně
schvalovací usnesení, jimž Národní
shromáždění republiky Československé
souhlasí se smlouvou o přátelství
a vzájemné pomoci mezi Československou republikou
a republikou Polskou, podepsanou ve Varšavě dne 10.
března 1947, také ve čtení druhém.
Tím je vyřízen pořad schůze.
Dovolenou podle § 2, odst. 4 jedn. řádu dal
jsem na tento týden posl. Matulovi.
Posl. inž. Sochorec žádá o dovolenou
do 23. května t. r. z důvodu zájezdu do Holandska.
Posl. dr Hřebík žádá o
dovolenou od 29. května do 10. srpna 1947 vzhledem k své
cestě do Ameriky.
Navrhuji udělení těchto dovolených.
Kdo s mým návrhem souhlasí, nechť zvedne
ruku. (Děje se.)
To je většina. Dovolené se udělují.
Na žádost výboru technického
přikazuji dodatečně výboru rozpočtovému
vládní návrh zákona, jimž se
mění a doplňuje zákon ze dne 12. dubna
1946, č. 86 Sb., o stavební obnově (tisk
522).
Kdo s tímto dodatečným přikázáním
uvedeného vládního návrhu zákona
(tisk 522) též výboru rozpočtovému
souhlasí, nechť zvedne ruku! (Děje se.)
To je většina. Tím je vládní
návrh zákona (tisk 522) podle § 20, odst. 3
jedn. řádu přikázán
též výboru rozpočtovému.
Sděluji, že se předsednictvo usneslo, aby se
příští schůze konala dnes, t.
j. 14. května 1947, za 30 minut po této schůzi,
t. j. o 18. hodině,
1. Zpráva výborů soc.-politického,
právního a průmyslového o vládním
návrhu zákona (tisk 515) o přechodné
úpravě placené dovolené na zotavenou
(tisk 578).
2. Zpráva výborů branného, právního
a rozpočtového o vládním návrhu
zákona (tisk 484), kterým se stanoví náhrady
a srážky při přechodném ubytování
podle zákonů o ubytování vojska (tisk
577).
3. Zpráva výborů právního,
rozpočtového a zdravotnického o vládním
návrhu zákona (tisk 373) o mimořádných
ošetřovatelských diplomových zkouškách
a o doplňovacím výcviku ošetřovatelského
personálu (tisk 579).
Končím schůzi.