Ústavodárné Národní shromáždění
republiky Československé usneslo se na tomto zákoně:
Ustanovení §§ 1 až 9 vládního
nařízení ze dne 13. ledna 1943, č.
14 Sb., o dočasných omezeních v živnostenském
a jiném výdělečném podnikání,
ve znění vyplývajícím z nynějšího
právního stavu, platí přiměřené
do 30. června 1947.
Tento zákon nabývá účinnosti
dnem 1. ledna 1947 a platí v zemích České
a Moravskoslezské; provedou jej všichni členové
vlády.
Dnem 31. prosince 1946 končí účinnost
(použivatelnost) vládního nařízení
č. 14/1943 Sb,. ve znění vládního
nařízení č. 282/1944 Sb., které
je jediným právním podkladem pro regulaci
vzniku a rozšiřování podniků.
Zmíněné vládní nařízení
uzavřelo vývoj, ke kterému spěl náš
právní řád již v době
prvé republiky. Bez něho lze si stěží
představiti, že by mohl býti zaveden pořádek
do našeho podnikání, neboť při
nejmenším vznik nových podniků a rozšiřování
podniků dosavadních nutno podrobiti režimu
schvalovacímu, aby nevznikaly podniky hospodářsky
zbytečné, které by znamenaly jen přítěž
hospodářství, neposkytujíce existenční
základnu ani podnikateli ani zaměstnancům,
a které by dokonce odčerpávaly pracovní
síly z jiných míst, kde jest jich naléhavě
třeba. Zmíněné vládní
nařízení jest pouhou recepcí předpisů
vydaných v době naší mobilisace v roce
1938, které byly pak prodlužovány a jejichž
účinnost (použivatelnost) má končiti
dnem 31. prosince 1946. Další trvání
těchto předpisů platných pro vznik
a rozšiřování podniků jest hospodářsky
nezbytně nutným a jest také v souladu s požadavky
všech oborů podnikání.
Osnova zákona o úpravě živnostenského
a jiného výdělečného podnikání,
která měla regulovati nejen vznik a rozšiřování
podniků, ale i upraviti provoz podniků dosavadních,
byla vypracována již v roce 1945 a projednávána
Prozatímním Národním shromážděním.
Poněvadž Prozatímní Národní
shromáždění tuto osnovu již neprojednalo,
uložila vláda ministru průmyslu, aby do konce
září 1946 předložil osnovu shora
citovaného zákona, což se také stalo.
Projednání osnovy však narazilo v její
části o zastavování podniků
na značné potíže, takže není
možno do 31. prosince 1946, kdy končí účinnost
(použivatelnost) vládního nařízení
č. 14/1943 Sb., předložiti osnovu, která
by se vypořádávala se všemi problémy,
spjatými s otázkou vzniku a rozšiřování
podniků a případnými zásahy
do podniků dosavadních. Vzhledem k závažnosti
problémů nutno totiž jak vládě
tak i ústavodárnému Národnímu
shromáždění poskytnouti přiměřenou
dobu k podrobnému jejich projednání. Předkládá
se proto jen osnova, kterou se zatím na dobu zcela přechodnou
materiálně recipuje jako zákon podstatný
obsah citovaného vládního nařízení
v legislativně-technické úpravě odpovídající
dnešnímu právnímu stavu, aby v mezidobí
nebyly způsobeny nedozírné hospodářské
škody, spočívající v tom, že
by vznikaly v rozporu s úkoly uloženými našemu
hospodářství dvouletým plánem
podniky, pro jejichž vznik není hospodářských
důvodů.
Provedení zákona si nevyžádá
žádných dalších nákladů
pro státní pokladnu.