Ústavodárné Národní shromáždění
republiky Československé usneslo se na tomto zákoně:
Ustanovení tohoto zákona se vztahují na přistěhovalce,
t. j. na osoby uvedené v § 1, odst. 1 a 2 zákona
ze dne 12. dubna 1946, č. 75 Sb., o přiznávání
hospodářských a právních úlev
krajanům vracejícím se do vlasti, zejména
z Maďarska, které se přestěhovaly (navrátily)
a) před vyhlášením tohoto zákona,
b) po vyhlášení tohoto zákona,
přestěhovaly-li (navrátily-li) se v souvislosti
s československou úřední přesidlovací
akcí; v případech hodných zvláštního
zřetele, může ministerstvo sociální
péče tuto podmínku prominouti.
Péči o přistěhovalce - pokud není
zvláštními předpisy svěřena
jiným orgánům - provádí ministerstvo
sociální péče.
(1) Přistěhovalci mají za předpokladu,
že jinak vyhovují podmínkám stanoveným
pro všechny uchazeče, bez újmy přednostních
práv osob uvedených v § 1 zákona ze
dne 19. prosince 1946, č. 255 Sb., o příslušnících
československé armády v zahraničí
a o některých jiných účastnících
národního boje za osvobození, a v §
84 zákona ze dne 18. července 1946, č. 164
Sb., o péči o vojenské a válečné
poškozence a oběti války a fašistické
persekuce, dále bez újmy nároků národních
správců a uživatelů rodinných
domků na přidělení drobných
živnostenských podniků jimi spravovaných
nebo rodinných domků jimi užívaných
podle oddílu III. zákona ze dne 14. února
1947, č. 31 Sb., o některých zásadách
při rozdělování nepřátelského
majetku zkonfiskovaného podle dekretu presidenta republiky
ze dne 25. října 1945, č. 108 Sb., o konfiskaci
nepřátelského majetku a Fondech národní
obnovy, přednostní právo
a) na udělení živnostenského oprávnění
a na povolení provozování výdělečných
podniků jiného druhu, jakož i na připuštění
k výkonu svobodných povolání,
b) na přidělení zkonfiskovaného majetku,
zejména podniku zemědělského nebo
živnostenského nebo jiného nemovitého
i movitého nepřátelského majetku podle
příslušných předpisů,
jakož i na nájem (pacht) takového majetku,
c) na ustanovení národními správci
majetku uvedeného pod písmenem b).
(2) Nárok na přiznání přednostních
práv uvedených v předchozím odstavci
jest uplatniti nejpozději do dvou let ode dne vyhlášení
tohoto zákona. Vláda může nařízením
prodloužiti tuto lhůtu a stanoviti další
podmínky a omezení pro uplatnění přednostního
práva.
Všechny úřady a orgány veřejné
správy jsou povinny spolupůsobiti v mezích
své působnosti při provádění
tohoto zákona.
Ministr (ministerstvo) sociální péče
vykonává svou působnost podle tohoto zákona
na Slovensku zásadně prostřednictvím
pověřence (pověřenectva) sociální
péče, který se při tom řídí
směrnicemi vydanými ministrem (ministerstvem) sociální
péče.
Tento zákon nabývá účinnosti
dnem vyhlášení; provedou jej všichni členové
vlády.
Vláda se ve svém dvouletém plánu rozhodla,
že poskytne účinnou pomoc Čechům
a Slovákům v cizině usedlým při
jejich snaze o návrat do vlasti. K tomuto rozhodnutí
vládu vedly především pohnutky rázu
hospodářského, t. j. aby reemigranti přispěli
k odstranění nedostatku pracovních sil a
k dokončení velkého osidlovacího díla.
Nepochybně hrály však při tomto rozhodnutí
úlohu též pohnutky jiné než hospodářské.
Z důvodů etnických a strategických
je nutno posílit slovanský živel uvnitř
našich hranic a v tom hlavní úkol by připadl
reemigraci. Nelze nemíti na zřeteli, že část
našich zahraničních krajanů žije
v zemích s rozvráceným hospodářstvím,
takže jejich reemigrací je můžeme zachránit
před zkázou hospodářskou a v některých
případech též před škodami
na zdraví a životech. To platí především
o krajanech v Německu a v Rakousku, kde v důsledku
odsunu Němců z Československa do těchto
zemí vznikla nenávist proti Čechům
a Slovákům, čímž klidný
život našich krajanů jest tam úplně
znemožněn.
Hlavním problémem reemigrace je usidlování
reemigrantů na území Československé
republiky. Na hladkém průběhu tohoto usidlování
závisí úspěch celé reemigrační
akce a její příznivé hospodářské
důsledky. Je proto nutno zaručiti reemigrantům
přednostní práva při umisťování,
zejména v samostatné výdělečné
činnosti. Jelikož reemigranti přicházejí
k nám z úplně odlišného prostředí,
je nutno jim věnovati zvláštní péči
a tuto péči nutno soustřediti u jednoho resortu,
a to u ministerstva sociální péče,
které pro tuto agendu vzhledem k její sociální
povaze je především příslušné.
Jde o péči rozmanitou, pokud zvláštními
předpisy není dána do působnosti jiných
úřadů (orgánů), zejména
o dopravu reemigrantů a jejich svršků, o jejich
přechodné ubytování a stravování
a sociální pomoc všeho druhu (ošacování,
poskytování podpor a zápůjček),
poskytování právních porad a pomoci
při vyřizování právních
a hospodářských záležitostí
v souvislosti s likvidací jejich hospodářských
a právních vztahů v cizině a založení
takových vztahů v tuzemsku a pod. Rozsah této
péče nelze pro její rozmanitost vymeziti
ani taxativním ani demonstrativním výpočtem
a nutno proto se spokojiti se všeobecnou formulací,
jak uvedeno v § 2.
Náklady spojené s prováděním
tohoto zákona mají býti hrazeny z řádného
rozpočtu. Do rozpočtu na rok 1947 byly již
pojaty příslušné položky.
Toto ustanovení určuje okruh osob, na které
se ostatní ustanovení zákona mají
vztahovati.
Toto ustanovení určuje působnost ministerstva
sociální péče při provádění
péče o přistěhovalce.
Toto ustanovení obsahuje taxativní výpočet
přednostních práv, jež se poskytují
přistěhovalcům a určuje pořadí
těchto přednostních práv v poměru
k přednostním právům, jež přiznávají
osobám jiným jiné zákonné normy.
Odstavec 2 omezuje možnost uplatniti přednostní
práva na 2 roky ode dne vyhlášení tohoto
zákona, dává zároveň vládě
možnost, aby nařízením tuto lhůtu
prodloužila a zároveň stanovila další
podmínky a omezení.
Podle tohoto ustanovení všechny úřady
a orgány veřejné správy jsou povinny
spolupůsobiti v mezích své působnosti
při provádění tohoto zákona.
Toto ustanovení upravuje vykonávání
působnosti dané tímto zákonem ministru
(ministerstvu) sociální péče na Slovensku.