Od přechodu fronty uplynula dvě léta a zbourané
a vybombardované obytné domy, zemědělské
usedlosti a živnostenské provozovny jsou ve stejném
stavu jako za bojů před dvěma lety. Lidé
v těchto obcích dosud bydlí v kolnách
a stájích. Zálohy na válečné
škody stačily právě na to, aby se rodiny
mohly obléci, neboť ve spálených domech
nezůstalo nic, co by se dalo upotřebit. Zálohy
pak byly dávány v prvé řadě
těm, kteří byli částečně
poškozeni, ti kteří byli úplně
zničeni dostávají po takových částkách,
které sotva stačily na nejnutnější
existenci.
Konkretně uvádím: obec Lanžhot má
z 924 čísel 229 obytných domů úplně
vypálených a zbouraných, 483 domy hrubě
poškozené a ostatní zaznamenaly menší
škody.
Hrubé škody byly na domech a usedlostech vlastními
prostředky a silami majitelů opraveny, kdežto
ze 229 zničených započalo asi deset stavebníků,
kteří dosud pro různé okolnosti nedokončili.
Zákon o obnově nemohl být využit pro
neochotu peněžních podniků k dání
příslibu I hypotéky a II hypotéky
státní podle zákona o obnově (86/46
Sb.).
Stavebník nemá nač dostat I hypotéku,
neboť tam, kde stál jeho domek je holá zem,
event. spáleniště bez ceny.
Obyvatelstvo trpí, a obzvláště u dětí
se tento stav objevuje velkým počtem nemocných
a tuberkulosních, takže obce mají průměrný
záznam 6 -10 nemocničních protokolů
denně.
Je třeba okamžité pomoci finanční
z prostředků státních, neb peněz
určených k sociálním účelům,
aby poškození mohli svépomocnou pracovní
akcí a výrobou náhradního staviva
"cementostruskové kvádry" vybudovat aspoň
po jedné světnici.
K tomu účelu je potřeba pro obec Tvrdonice
2 miliony Kčs, Kostice 1 milion Kčs, Lanžhot
10 milionů Kčs.
Podepsaní poslanci se táží vlády:
1. Je-li jí tato situace známa?
2. Hodlá vláda těmto zvlášť
poškozeným obcím poskytnout pomoc ze svých
finančních neb jiných zdrojů?
3. Je ochotna uvolniti pro vyhořelé a vybombardované
v těchto obcích jejich vázané vklady?