Podepsaní navrhují: Ústavodárné
Národní shromáždění republiky
Československé rač se usnésti:
Ústavodárné Národní shromáždění
republiky Československé usneslo se na tomto zákoně:
Zákon č. 128/1946 Sb. se mění a doplňuje
takto:
1. § 4, odst. 1 zní:
"(1) Nárok přísluší tomu,
kde neplatným převodem pozbyl věci (práva)
nebo kdo jiným neplatným majetkově-právním
jednáním byl poškozen, anebo jejich právním
nástupcům; nárok nemůže býti
uplatněn jménem toho, jehož pobyt není
znám, jménem pozůstalosti pak jenom tehdy,
je-li znám pobyt aspoň jednoho dědice. Byla-li
by však oprávněna osoba státně
nespolehlivá, přísluší nárok
státu jako majetek konfiskovaný podle dekretu presidenta
republiky ze dne 25. října 1945, č. 108 Sb.,
o konfiskaci nepřátelského majetku a Fondech
národní obnovy. Pokud nárok uplatňuje
národní správa zavedená do podniků
(závodů) a jiných majetkových podstat
podle dekretu presidenta republiky ze dne 19. května 1945,
č. 5 Sb., o neplatnosti některých majetkově-právních
jednání z doby nesvobody a o národní
správě majetkových hodnot Němců,
Maďarů, zrádců a kolaborantů
a některých organisací a ústavů,
na Slovensku podle nařízení Slovenské
národní rady ze dne 5. června 1945, č.
50 Sb. n. SNR, o národní správě, hledí
se na ni jako na osobu státně spolehlivou."
2. V § 6, odst. 1, větě třetí
se za slovem "vázány" nahrazuje středník
tečkou a věta "na veřejné zájmy
se nelze odvolávat, nedojde-li prohlášení
ministerstva spravedlnosti do tří měsíců
ode dne, kdy žádost o uznání veřejných
zájmů došla ministerstvu spravedlnosti (pověřenectvu
pro soudnictví)." se vypouští.
3. V § 6 se za odstavec 2 vkládá jako odstavec
3 toto ustanovení:
"(3) To platí zejména, jde-li o vrácení
zemědělského majetku (§ 4 dekretu presidenta
republiky ze dne 21. června 1945, č. 12 Sb., o konfiskaci
a urychleném rozdělení zemědělského
majetku Němců, Maďarů, jakož i
zrádců a nepřátel českého
a slovenského národa, § 2 nařízení
Slovenské národní rady ze dne 23. srpna 1945,
č. 104 Sb. n. SNR, o konfiskaci a urychleném rozdělení
zemědělského majetku Němců,
Maďarů, jakož i zrádců a nepřátel
slovenského národa), pokud by pak tomu, proti komu
nárok směřuje, zbylo celkem méně
než 15 ha zemědělské půdy, a
1. ten, proti komu nárok směřuje, předloží
osvědčení o státní spolehlivosti
- na Slovensku osvědčení místního
národního výboru potvrzené okresním
národním výborem o tom, že se neexponoval
za nacismus nebo fašismus, ani nebyl funkcionářem
nacistických nebo fašistických organisací,
ani horlivě nepůsobil v takových organisacích
anebo v organisacích, které nacistickému
nebo fašistickému režimu přisluhovaly,
a že se ani jinak neprovinil proti zájmům Československé
republiky a českého a slovenského národa
-, dále potvrzení místního národního
výboru o tom, že sám jako výkonný
zemědělec na půdě hospodaří,
jsa existenčně na zemědělství
převážně odkázán, jakož
i o tom, že celková výměra jeho zemědělské
půdy je menší než 15 ha, anebo o tom,
při vrácení jaké výměry
požadovaného majetku by mu zůstalo zachováno
celkem 15 ha zemědělské půdy, a
2. ten, kdo nárok uplatňuje, není výkonným
zemědělcem, který by na vrácené
půdě hospodařil."
4. Ustanovení § 6, odst. 3 bude odstavcem 4 a ustanovením
§ 6, odst. 4 bude odstavcem 5.
5. V § 11, odst. 1 se vkládá tato další
věta:
"K účinnosti soudní i mimosoudní
dohody je třeba souhlasu příslušného
Fondu národní obnovy."
(1) Nebude-li nárok na vrácení podniků
průmyslových a živnostenských, jakož
i zemědělského majetku (§ 4 dekretu
presidenta republiky č. 12/1945 Sb., § 2 nařízení
Slovenské národní rady č. 104/1945
Sb. n. SNR), které jsou ve správě Fondu národní
obnovy anebo do nichž byla zavedena národní
správa podléhající dozoru tohoto fondu
anebo které spravuje Národní pozemkový
fond při ministerstvu zemědělství,
uplatněn do tří měsíců
ode dne, kdy tento zákon nabude účinnosti,
lze žádati jedině náhradu podle čl.
III.
(2) Po uplynutí lhůtí dané v odstavci
1 lze na podniky a zemědělský majetek, uvedené
v odstavci 1, použíti obdobně předpisů
o rozdělení konfiskovaného majetku.
(1) Jestliže by nárok na vrácení věci
(práva) směřoval podle § 4, odst. 2
zák. č. 128/1946 Sb. proti osobě, která
věci (práva) nabyla podle předpisů
o rozdělení konfiskovaného majetku, a nejde-li
o případy upravené v čl. IV tohoto
zákona, přísluší tomu, kdo je
oprávněn podle § 4, odst. 1 zák. č.
128/1946 Sb., nárok místo proti řečené
osobě proti příslušnému Fondu
národní obnovy, a to jedině nárok
na náhradu (§ 6 zák. č. 128/1946 Sb.).
(2) Náhrada za nevrácenou věc (právo)
přísluší ve výši obecné
ceny. Jde-li však o majetek zemědělský,
který by v případě vrácení
podléhal zákonným předpisům
o trvalém uspořádání soukromého
vlastnictví k půdě, sloužící
zemědělské výrobě, přísluší
náhrada za nevrácený majetek ve výši
stanovené těmito předpisy. O tom, zdali jde
o takový majetek a jaká náhrada by zaň
příslušela, rozhoduje ministerstvo zemědělství.
(3) Náhrada se poskytne v státních dluhopisech,
které stát na základě tohoto zákonného
ustanovení vydá a které si Fond národní
obnovy opatří u ministerstva financí. Osoba
oprávněná (§ 4, odst. 1 zák.
č. 128/1946 Sb.) je povinna dluhopisy přijmout místo
plnění v hotovosti.
(4) Poskytne-li příslušný Fond národní
obnovy náhradu podle odstavce 3, může od osoby,
která věci (práva) nabyla podle předpisů
o rozdělení konfiskovaného majetku, požadovati
rozdíl mezi obecnou cenou věci (práva) a
cenou nabývací, nebrání-li tomu sociální,
osidlovací nebo jiné závažné
důvody anebo důvody hospodářské
výstavby státu.
(1) Jestliže by nárok na vrácení věci
(práva) směřoval podle § 4, odst. 2
zák. č. 128/1946 Sb. proti tomu, kdo věci
(práva) nabyl podle předpisů o znárodnění
(o jeho rozsahu, zřizování národních
podniků a začleňování do nich,
zejména podle předpisů o rozdělování
konfiskovaného majetku) nebo proti tomu, kdo věci
(práva) takto nabude do pravomocného rozhodnutí
o nároku, může osoba oprávněná
podle § 4, odst. 1 zák. č. 128/1946 Sb. žádati
(§ 10 zák. č. 128/1946 Sb.) jen o určení,
že pozbyla věci (práva) neplatným majetkově-právním
jednáním nebo neplatným zásahem do
majetku z doby nesvobody. O náhradě a její
výši se rozhodne v řízení podle
předpisů o náhradě za znárodněný
majetek.
(2) Jestliže však nárok na vrácení
věci (práva) směřuje podle odstavce
1 proti osobě, která věci (práva)
nabyla nebo do pravomocného rozhodnutí o nároku
nabude podle předpisů o zřizování
národních podniků z jiných než
znárodněných majetkových podstat nebo
podle předpisů o začleňování
takovýchto podstat, ačli nejde o věc (právo),
jež by byla jinak znárodněna podle předpisů
o znárodnění a jeho rozsahu, může
osoba oprávněná podle § 4, odst. 1 zák.
č. 128/1946 Sb. žádati jen náhradu podle
§ 6 zák. č. 128/1946 Sb. Povinnost k zaplacení
této náhrady však stíhá jen Fond
znárodněného hospodářství.
Tento fond poskytne náhradu v cenných papírech
nebo v hotovosti obdobně podle předpisů vydaných
k provedení ustanovení § 9 dekretu presidenta
republiky ze dne 24. října 1945, č. 100 Sb.,
o znárodnění dolů a některých
průmyslových podniků. Tato náhrada
je splatna do šesti měsíců ode dne doručení
soudního rozhodnutí řečenému
fondu.
(3) O tom jde-li o věc (právo) řečenou
v odstavci 1 nebo 2 rozhoduje příslušné
ministerstvo.
(1) V případech zvláštního zřetele
hodných může stát zcela nebo zčásti
nahradit na vázaný vklad (dekret presidenta republiky
ze dne 19. října 1945, č. 91 Sb., o obnovení
československé měny) toho, proti komu nárok
na vrácení věcí (práva) směřuje,
nabývací cenu vrácené věci
(práva) zaplacenou t. zv. slovenskému státu.
O přiznání náhrady rozhoduje věcně
příslušné pověřenectvo
v dohodě s pověřenectvem financí podle
směrnic ministerstva financí. Z přiznané
náhrady uhradí se dlužné daně
a jiné veřejné dávky toho, proti komu
nárok na vrácení věci (práva)
směřuje, pokud je lze platiti převodem z
vázaných vkladů.
(2) Je-li nabývací cena vrácené věci
(práva) v soudním depositu, poukáže
ji soud na vázaný vklad složitele, nepodléhá-li
depositum konfiskaci a nenabyla-li třetí osoba na
toto depositum práva.
(3) Poskytne-li se tomu, komu nárok na vrácení
věci (práva) přísluší,
peněžitá náhrada místo vrácení
věci (práva), nahradí mu stát částku,
kterou ten, proti komu nárok směřuje, zaplatil
jako nabývací cenu t. zv. slovenskému státu,
po odpočítání daní a jiných
veřejných dávek. Náhradu tuto poskytne
stát v dluhopisech, které na základě
tohoto zákonného ustanovení vydá,
a ten, komu nárok na vrácení věci
(práva) přísluší, je povinen
dluhopisy místo plnění v hotovosti přijmouti.
Případný rozdíl mezi uvedenou nabývací
cenou a obecnou cenou doplatí ten, proti komu nárok
na vrácení věci (práva) směřuje.
K ustanovením tohoto zákona přihlédne
soud i v řízení opravném.
Zásady o poskytování náhrady ve státních
dluhopisech nebo v hotovosti a ustanovení o vydání,
úročení a umoření těchto
dluhopisů a o jejich převoditelnosti, jakož
i o vzájemném vypořádání
nároků vzniklých prováděním
tohoto zákona mezi Fondem národní obnovy,
Národním pozemkovým fondem a československým
státem, zastoupeným ministerstvem financí
a ministerstvem zemědělství, stanoví
vláda nařízením.
Ministr spravedlnosti se zmocňuje, aby upravil a ve Sbírce
zákonů a nařízení uveřejnil
úplné znění zákona č.
128/1946 Sb., jak vyplývá ze změn provedených
tímto zákonem.
Tento zákon nabývá účinnosti
dnem vyhlášení; provedou jej všichni členové
vlády.
Návrh navazuje na iniciativní návrh č.
t. 856 ÚNS, který v zásadě přejímá
ve svém čl. I, č. 3 a v čl. V. Myšlenka,
kterou vyjadřoval čl. II, č. 5 tohoto iniciativního
návrhu byla formulována v čl. II tohoto návrhu,
ovšem jen pro určité druhy majetku.
Změna proti dosavadnímu stavu má spočívat
v tom, že nárok na vrácení majetku nemůže
být uplatněn opatrovníkem nezvěstného;
v zemích českých pak jménem pozůstalosti
může být tento nárok uplatněn
jen tehdy, je-li tu znám aspoň jeden z dědiců,
a to buď dědicem samotným nebo - za podmínky,
že dědic je známého pobytu (není
nezvěstný) -, též na př. opatrovníkem
pozůstalosti (§ 77, č. 1 a § 127 nesp.
pat.). Účelem je vyloučit restituci, není-li
jisto, zdali tu vůbec jsou nějací dědicové
(právní nástupci restituentovi) a vyloučit
tím tedy i event. odúmrť, která by státu
připadla k jiným účelům, než
který sleduje § 5, č. 6 zák. č.
141/1947 Sb. stran majetku, který nebude podle § 16,
odst. 1 zák. č. 128/1946 Sb. vrácen. Fond
národní obnovy totiž dnes nemůže
v případech, kdy nárok na restituci uplatňuje
opatrovník nezvěstného, sledovati, komu tento
majetek připadne, a nelze tu vyloučit, že by
mohl připadnout i osobám státně nespolehlivým
a tedy k restituci nelegitimovaným.
Vypuštění tříměsíční
lhůty v § 6, odst. 1 i. f. zák. č. 128/1946
Sb. a fikce záporného vyřízení,
nedojde-li rozhodnutí ministerstva spravedlnosti v této
lhůtě, se stalo proto, že rozhodování
o důležitých zájmech veřejných
nelze nikdy prekludovati se zřetelem na to, že důležitý
zájem veřejný se může projeviti
mnohdy i po uplynutí delší doby. Vzhledem k
zkrácení lhůty k přihlášení
restitučních nároků v některých
případech (čl. IV) nutno ostatně očekávati
náhlý příliv žádostí,
jež by v stanovené lhůtě nemohly být
projednány a vyřízeny. Přesto ovšem
dlužno očekávat, že se ani v složitějších
případech nebude vydání rozhodnutí
zbytečně oddalovati.
Toto ustanovení je nutné vzhledem k poměrům
slovenským a poukazuje se v tom směru na odůvodnění
iniciativního návrhu č. t. 856 ÚNS.
Nepotřebuje zvláštního odůvodnění,
jde jen o formální úpravu.
Jde o to, aby Fond národní obnovy byl v každém
případě při řízení
účasten a spolupůsobil při tomto jednání.
Tím budou namnoze zachráněny velké
peněžité částky nebo jiné
hodnoty patřící státu.
Ustanovení toto zkracuje do značné míry
lhůtu k uplatnění nároku na vrácení
určitého druhu majetku proti ustanovení §
8 zák. č. 128/1946 Sb., takže po uplynutí
tří měsíců od účinnosti
zákona bude moci osoba oprávněná podle
§ 4, odst. 1 zák. č. 128/1946 Sb., požadovati
pouze peněžitou náhradu. Účelem
toho je, aby bylo včas postaveno na jisto, zdali restituent
uplatní svůj nárok na vrácení
in natura, a aby se tedy nezdržovalo řízení
o rozdělení konfiskovaného majetku. Restituent
může arciť i po uplynutí stanovené
lhůty uplatniti nárok na náhradu, která
mu bude poskytnuta podle ustanovení čl. III resp.
čl. IV, a to až do konce promlčecí lhůty
§ 8 zák. č. 128/1946 Sb.
Ustanovení toto sleduje účel, aby nárok
na vrácení věci (práva) nemohl být
uplatněn proti přídělcům nebo
jiným nabyvatelům majetku, kteří tohoto
majetku nabyli podle předpisů o rozdělení
konfiskovaného majetku (podle dekretů č.
12 a 28/1945 Sb., podle nařízení SNR č.
104/1945 Sb. n. SNR, ve znění novel, nebo podle
dekretu č. 108/1945 Sb.), ač jde o majetek, který
konfiskaci nepodléhá vzhledem k § 2, odst.
3 dekretu č. 108/1945 Sb. Osoby oprávněné
podle § 4, odst. 1 zák. č. 128/1946 Sb. budou
moci svůj nárok uplatnit v takovém případě
jen proti příslušnému Fondu národní
obnovy, a i když půjde o majetek zemědělský;
nárok proti Fondu národní obnovy ovšem
půjde nikoli na vrácení věci, jež
není dobře možné, nýbrž
jen na náhradu (§ 6 zák. č. 128/1946
Sb.).
Ustanovení pamatuje na to, aby náhrada (t. j. obecná
cena) za nevrácenou věc (právo), mající
zemědělský charakter, tam kde by takovýto
odňatý zemědělský majetek podléhal
režimu předpisů o socialisaci půdy,
se pohybovala jen v té výši, která se
poskytuje při provádění zmíněných
socialisačních předpisů (zákon
o revisi první pozemkové reformy a předpisy
jej doplňující, zákonné předpisy
o trvalé úpravě vlastnictví k půdě
a pod.). Tato modifikace se však nechce dotýkati náhrady
jiné, zejména náhrady, kterou upravuje ustanovení
§ 6, odst. 4 rest. zák.
Ustanovení upravuje formu náhrady a povinnost restituenta,
aby se s touto formou spokojil.
Zde je umožněno Fondu národní obnovy,
aby od nabyvatele majetku, který vrácen nebude,
požadoval rozdíl mezi obecnou cenou majetku, kterou
musí FNO poskytnouti pomocí dluhopisů získaných
za úplatu restituentovi a mezi cenou nabývací
(přídělovou), za kterou přídělce
nebo jiný nabyvatel majetku nabyl. FNO upustí arciť
od vymáhání tohoto rozdílu, kdyby
se to příčilo zájmům veřejným,
mezi které lze také počítati zájmy
hladkého provádění pozemkových
reforem.
Jde o to, aby za veškerý majetek, který byl
znárodněn, z nějž byly vytvořeny
národní podniky anebo byl do národních
podniků začleněn, byla poskytována
náhrada podle předpisů vydaných o
znárodnění, pokud tento majetek vykazuje
objektivní znaky majetku znárodnění
podléhajícího. Naproti tomu se poskytuje
plná náhrada podle § 6 zák. č.
128/1946 Sb., byl-li národní podnik vytvořen
z majetku, který těchto objektivních znaků
nemá anebo byl-li takovýto majetek do národního
podniku začleněn. Náhrada je vždy poskytována
v dluhopisech, podle obdoby ustanovení čl. III s
rozdílem, že jde o dluhopisy Fondu znárodněného
hospodářství.
To ustanovení bylo vyvoláno novelisací §
6 zák. č. 128/1946 Sb. navrhovanou v čl.
I, pod č. 3 a má svůj význam jen pro
Slovensko. Má odstranit obtíže, k nimž
dochází při restitucích drobného
zemědělského majetku na Slovensku, kde největší
překážkou provedení restituce, ať
už naturální, avšak hlavně v těch
případech, kdy k naturální restituci
nedojde, je otázka vrácení peněz,
které drobný slovenský zemědělec
zaplatil t. zv. slovenskému státu v době
okupace za majetek přidělený mu býv.
Štátným pozemkovým úradem v Bratislavě.
Na přídělci je nyní požadováno
zaplacení peněžité náhrady v
nové měně v plné výši
obecné ceny, ač on sám už přídělovou
cenu za majetek zaplatil v Ks, po případě
tento zemědělec má vrátit nemovitost
ln natura a neměl dosud možnosti domoci se vrácení
té částky, kterou svého času
t. zv. slovenskému státu zaplatil. Vyřešení
tohoto problému má za účel čl.
V. Ostatně se poukazuje na důvodovou zprávu
k č. t. 856 ÚNS.
Soud přihlédne z moci úřední
k ustanovení tohoto zákona i v případech,
ve kterých bylo řízení skončeno
v prvé instanci a byl podán opravný prostředek,
o němž dosud pravomocně nebylo rozhodnuto.
Jde zejména o ustanovení čl. III a IV.
Konečná úprava podmínek stanovených
tímto článkem vyžaduje formu vládního
nařízení se zřetelem na povahu opatření,
která je nutno učiniti ku provedení tohoto
zákona.
Obsahují obvyklé klausule zmocňovací
a prováděcí.