Ústavodárné Národní shromáždění
republiky Československé usneslo se na tomto zákoně:
(1) Dnem 1. ledna 1948 se znárodňují
zestátněním hostinské a výčepnické
podniky, pokud počet osob v podniku zaměstnaných
nebo činných dosáhl kdykoliv od 1. ledna
1946 padesáti osob. Při zjišťování
tohoto počtu rozhoduje součet všech osob v
podniku zaměstnaných nebo činných
bez ohledu na to, kde pracují nebo pracovaly.
(2) V případě, že se v budovách,
v nichž je provozován hotelový podnik, provozují
mimo to též jiné podniky podle § 16 živnostenského
řádu, na Slovensku podle § 23 živnostenského
zákona, znárodňují se týmž
dnem tyto podniky i tehdy, když náležejí
různým majitelům nebo provozovatelům,
pokud součet všech osob v těchto podnicích
zaměstnaných nebo činných dosáhl
kdykoliv od 1. ledna 1946 padesáti osob. Ustanovení
odstavce 1, věty druhé platí obdobně.
V lázeňských místech se znárodňují
týmž dnem bez ohledu na počet zaměstnanců
hotelové podniky zařazené podle vládního
nařízení ze dne 13. července 1939,
č. 194 Sb., o třídění podniků
hostinských živností s oprávněním
k ubytování cizinců, nebo vládního
nařízení ze dne 8. května 1939, č.
96 Sl. z., o třídění podniků
hostinských a výčepnických živností
s právem ubytovati cizince, do skupin A a B, a jiná
ubytovací zařízení s náležitostmi
těchto skupin, i když nemají živnostenského
oprávnění podle § 16, odst. 1, písm.
a) ž. ř. nebo podle § 23, odst. 1, písm.
a) ž. z.
Ministr vnitřního obchodu, na Slovensku po slyšení
pověřence průmyslu a obchodu, vyhlásí
s účinkem doručení v Úředním
listě, které podniky byly tímto zákonem
znárodněny.
(1) Ustanovení § § 1 a 2 se nevztahují
na podniky státu, ani na
a) podniky, které dne 1. ledna 1948 byly ve vlastnictví
společenstev výdělkových a hospodářských
zřízených podle zákona ze dne 9. dubna
1873, č. 70 ř. z., o společenstvech výdělkových
a hospodářských, na Slovensku ve vlastnictví
družstev zřízených podle §§
223 a násl. zák. čl. XXXVII/1875, o obchodním
zákonu, a byly jimi přímo provozovány,
s výjimkou podniků a závodů, které
nejpozději do 31. prosince 1948 určí ministr
vnitřního obchodu v dohodě s Ústřední
radou odborů a Ústřední radou družstev,
na Slovensku též po slyšení pověřence
průmyslu a obchodu,
b) podniky, které dne 1. ledna 1948 byly ve vlastnictví
svazků lidové správy a byly jimi přímo
provozovány, s výjimkou podniků, které
nejpozději do 31. prosince 1948 určí vláda
na návrh ministra vnitřního obchodu, na Slovensku
učiněný po slyšení pověřence
průmyslu a obchodu,
c) podniky, které jsou nebo budou ve vlastnictví
jednotné odborové organisace a jsou určeny
k zotavení pracujících,
d) podniky, které jsou nebo budou ve vlastnictví
nositelů sociálního pojištění.
(2) Vyžaduje-li toho důležitý
zájem veřejný, zejména zájem
hospodářský, může ministr vnitřního
obchodu povoliti výjimku z ustanovení §§
1 nebo 2.
(1) Osoby, které jsou povinny zatím vésti
správu znárodněného majetku (§
15), podají ministerstvu vnitřního obchodu
hlášení, jehož vzor vyhlásí
ministr vnitřního obchodu v Úředním
listě. Toto hlášení jest podati do 15
dnů ode dne vyhlášení vzoru. V řízení
musí spolupůsobiti též osoby, které
k tomu budou vyzvány ministerstvem vnitřního
obchodu. Hlášení má býti podepsáno
i závodní radou nebo závodním důvěrníkem;
pokud hlášení nepodává dosavadní
vlastník nebo držitel znárodněného
majetku, je povinen připojiti k němu své
vyjádření.
(2) Dosavadní vlastníci nebo držitelé
podniků znárodněných podle §§
1 a 2 i jiné osoby jsou povinny spolupůsobiti při
sestavování účetních uzávěrek
za dobu do znárodnění, pokud k tomu budou
vyzvány příslušným ústředním
orgánem.
Splní-li se podmínky pro znárodnění
majetku podle §§ 1 a 2 po dni 1. ledna 1948, znárodňuje
se takový majetek dnem který určí
ministr vnitřního obchodu, na Slovensku po slyšení
pověřence průmyslu a obchodu, a vyhlásí
podle § 3; lhůta k podání hlášení
podle § 5, odst. 1 počíná v těchto
případech dnem, kdy se splní podmínky
pro znárodnění. Jinak platí ustanovení
§ 5 přiměřeně.
(1) Znárodněním nabývá
stát vlastnictví k znárodněnému
majetku.
(2) Znárodnění se týká
a) nemovitostí, budov a zařízení,
b) příslušenství podniku počítajíc
v to všechny movitosti a práva (licence, živnostenská
oprávnění, známky, vzorky a pod),
směnky, cenné papíry, vkladní knížky,
hotovosti a pohledávky,
c) jiných movitostí a práv, než která
jsou příslušenstvím podniku.
(3) Majetku, uvedeného v odstavci 2, písm.
a) až c), se znárodnění týká,
slouží-li nebo je-li určen k provozu znárodněného
podniku, i když náleží někomu jinému
než vlastníku podniku. Patentů a zásob
se znárodnění týká jen, patří-li
vlastníku neb provozovateli znárodněného
podniku.
(4) Spolu s podnikem se znárodňují
v rozsahu plynoucím z ustanovení odstavců
2 a 3:
a) veškeré obchodní podniky a závody
náležející vlastníku nebo provozovateli
znárodněného podniku,
b) veškeré podniky a závody, které tvoří
s podnikem znárodněným hospodářský
celek, i když náleží někomu jinému
než vlastníku znárodněného podniku.
(5) Náleží-li znárodněný
podnik komanditní společnosti na akcie, akciové
společnosti, společnosti s ručením
obmezeným, znárodňuje se veškerý
jejich majetek, jakož i ve stejném rozsahu podniky
koncernové, u kterých jim náleží
více než polovina základního kapitálu
nebo na které mají rozhodující vliv.
(6) Ministr vnitřního obchodu, na Slovensku
po slyšení pověřence průmyslu
a obchodu, může vyjmouti ze znárodnění
jednotlivé majetkové kusy, majetkové soubory
nebo práva, pokud jich není nezbytně třeba
k provozu národního podniku a ponechati je dosavadnímu
vlastníku, kterému může zároveň
uložiti podmínky, zejména podmínky,
že do stanovené lhůty zřídí
ve prospěch národního podniku služebnost
nebo užívací právo.
(7) O rozsahu znárodnění podle
odstavců 2 až 5 rozhoduje ministr vnitřního
obchodu, na Slovensku po slyšení pověřence
průmyslu a obchodu. Pro řízení a zjištění
rozsahu znárodnění neplatí ustanovení
vládního nařízení ze dne 13.
ledna 1928, č. 8 Sb., o řízení ve
věcech náležejících do působnosti
politických úřadů (správní
řízení).
(1) Národní podnik (§ 12), do kterého
se začleňuje majetková podstata znárodněného
podniku, vstupuje v den jejího převzetí v
závazky znárodněného podniku. Do závazků,
podle nichž má majetková podstata nebo provozní
zařízení znárodněného
podniku přejíti po dni počátku účinnosti
tohoto zákona na třetí osobu, nevstupuje
národní podnik, do kterého byla tato podstata
nebo zařízení začleněno. Za
závazky znárodněného podniku se nepokládají
osobní daně, dávky a poplatky bývalého
vlastníka a majetková podstata znárodněného
podniku ani národní podnik, do něhož
bude začleněna, za ně neručí.
Osobními daněmi a dávkami se rozumí
daň důchodová, válečný
příspěvek, daň rentová přímo
vybíraná, daň z majetku podle vládního
nařízení ze dne 16. prosince 1942, č.
410 Sb., o dani z majetku, majetkové dávky podle
zákona ze dne 15. května 1946, č. 134 Sb.,
o dávce z majetkového přírůstku
a o dávce z majetku, a mimořádné dávky
podle zákona ze dne 31. října 1947, č.
185 Sb., o mimořádné jednorázové
dávce a mimořádné dávce z nadměrných
přírůstků na majetku. Způsob
úhrady těchto osobních daní a dávek,
stanoví ministr financí vyhláškou v
Úředním listě. Začlení-li
se majetková podstata do několika národních
podniků, určí ministr vnitřního
obchodu, na Slovensku po slyšení pověřence
průmyslu a obchodu, zároveň s opatřením
podle § 12, do kterých závazků vstoupí
jednotlivý národní podnik. Ministr vnitřního
obchodu dále určí v dohodě s ministrem
financí, na Slovensku též po slyšení
pověřenců průmyslu a obchodu a financí,
do kterých závazků patřících
k jiným než znárodněným majetkovým
podstatám, začleněných podle §
12, národní podnik vstupuje; za závazky patřící
k podniku nebo závodu, který náleží
státu, se nepokládají povinnosti, které
vyplývají z poskytnutí prostředků
státem, pokud přesahují bilanční
hodnotu jiného než investičního majetku.
(2) U závazků, které jsou hospodářsky
neodůvodněné, počítajíc
v to závazky ze služebních smluv zaručujících
zaměstnancům nepřiměřeně
vysoké platy, zaopatřovací požitky,
odbytné a pod., může se národní
podnik domáhati zrušení nebo jiné přiměřené
úpravy. Nedojde-li o tom k dohodě, rozhodne rozhodčí
soud zřízený podle zákona ze dne 21.
listopadu 1946, č. 228 Sb., o rozhodčích
soudech pro úpravu některých závazků
národních podniků.
(3) Za závazky znárodněného
podniku nebo jiných začleněných majetkových
podstat (§ 12) neručí stát ani když
dojde k úpravě závazků podle §
9.
(1) Jsou-li znárodněný podnik
nebo jiná začleněná majetková
podstata ke dni převzetí předluženy,
může národní podnik požádati
soud, aby do výše obecné ceny aktiv předluženého
podniku nebo předlužené podstaty ke dni převzetí
upravil uspokojení závazků, patřících
k tomuto podniku nebo k této podstatě a určil
jejich splatnost, přihlížeje k hospodářským
možnostem národního podniku.
(2) Věřitelé jsou povinni na vyzvání
soudu vyhláškou v Úředním listě
ve lhůtě stanovené soudem přihlásiti
své nároky k řízení o návrhu
podle odstavce 1; neučiní-li tak, jejich nároky
proti národnímu podniku zanikají.
(3) Úprava podle odstavce 1 se provede takto:
a) nedotčeny zůstávají závazky
vyplývající z nároků věřitelů
na vyloučení věcí z podstaty znárodněného
podniku nebo jiné začleněné majetkové
podstaty, pokud takovéto nároky nezanikly znárodněním;
b) nedotčeny zůstávají též
závazky, vyplývající z nároků
věřitelů, majících právo
na oddělené uspokojení z určité
věci, pokud jsou kryty hodnotou této věci;
c) ostatní závazky, které podle pořadí
jim příslušejícího [písm.
d)], nebudou kryty rozdílem mezi obecnou cenou aktiv znárodněného
podniku nebo jiné začleněné majetkové
podstaty a hodnotou závazků, které podle
ustanovení písm. a) a b) zůstanou nedotčeny,
se uspokojí poměrně. Za takovéto závazky
se pokládají také závazky uvedené
pod písm. a), které nejsou kryty způsobem
tam uvedeným;
d) závazky, na něž se vztahují ustanovení
písm. c), se zařazují podle pořadí
do čtyř tříd. Do prvé třídy
náležejí náklady řízení,
do druhé až čtvrté třídy
náležejí závazky, které podle
obdoby konkursního řízení náležejí
do prvé až třetí třídy.
Závazky téže třídy mají
mezi sebou stejné pořadí.
(4) Pokud závazky podle pořadí
jim příslušejícího nebudou uspokojeny
úpravou podle odstavce 3, nepůsobí proti
národnímu podniku. Úprava závazků
podle odstavce 3 působí toliko proti národnímu
podniku.
(5) Zákonem budou vydány podrobné
předpisy o příslušnosti soudní,
o řízení podle předchozích
odstavců, o jeho účincích na promlčení
pohledávek, na spory, na exekuční a konkursní
řízení a na práva na oddělené
uspokojení a o způsobu, jak se zjišťují
nároky věřitelů.
(1) Národní podnik může odporovati
právním jednáním, která vykonal
vlastník majetku znárodněného podle
oddílu I po 27. říjnu 1945 v úmyslu
poškoditi nebo ztížiti znárodnění
nebo zavléci ve svůj nebo cizí prospěch
majetkové hodnoty.
(2) Odporovati lze do dvou let ode dne uveřejnění
vyhlášky, kterou se o znárodněném
majetku činí opatření podle §
12. Jinak platí přiměřeně ustanovení
zákona ze dne 27. března 1931, č. 64 Sb.,
kterým se vydávají řády konkursní,
vyrovnací a odpůrčí.
(3) Právní jednání o převodu
podniků, na které by se vztahovala ustanovení
oddílu I nebo o převodu kapitálových
účastí na společnostech, jejichž
podniky se znárodňují podle oddílu
I, pokud byla uzavřena v době dvou měsíců
přede dnem znárodnění, jsou platná
jen, schválí-li je ministerstvo vnitřního
obchodu.
(1) Pokud není stanoveno jinak, přísluší
za majetek znárodněný podle oddílu
I náhrada; platí o ní přiměřeně
ustanovení §§ 7 až 11 dekretu presidenta
republiky ze dne 24. října 1945, č. 100 Sb.,
o znárodnění dolů a některých
průmyslových podniků, ve znění
zákona ze dne ................. 1948, č. .... Sb.
(dále jen "dekret").
(2) Náhrada se neposkytuje za majetek znárodněný
podle oddílu I, který ke dni znárodnění
vlastnicky náležel nebo náleží
osobám fysickým, jež byly nebo budou pravoplatně
odsouzeny soudy pro zločin nebo přečin spáchaný
do dne znárodnění
a) po 5. květnu 1945 podle zákona ze dne 19. března
1923, č. 50 Sb., na ochranu republiky, ve znění
předpisů jej měnících a doplňujících
nebo
b) podle § 43 dekretu nebo
c) podle zákona ze dne 13. února 1947, č.
15 Sb., o stíhání černého obchodu
a podobných pletich nebo
d) podle zákona ze dne 13. února 1947, č.
27 Sb., o trestní ochraně provádění
dvouletého hospodářského plánu
nebo
e) podle zákona ze dne 18. července 1946, č.
165 Sb., o trestní ochraně národních
podniků, znárodněných podniků
a podniků pod národní správou.
(3) O použití cenných papírů
odpovídajících hodnotě znárodněného
majetku, za který se neposkytuje náhrada osobám
uvedeným v odstavci 2, platí přiměřeně
ustanovení § 5, odst. 2, č. 2 zákona
ze dne .............. 1948, č. ..... Sb., o úpravě
některých finančních poměrů
národních podniků průmyslových
a potravinářských.
(1) Z majetkových podstat znárodněných
podniků, z majetkových podstat nabytých státem
konfiskací nebo jiným způsobem, z podniků
a závodů, které náleží
státu, a z jiného majetku státního
zřídí ministr vnitřního obchodu
v dohodě s ministrem financí, na Slovensku též
po slyšení pověřenců průmyslu
a obchodu a financí, národní podniky, nebo
je začlení do národních podniků.
(2) Ministru vnitřního obchodu, na Slovensku
po slyšení pověřence průmyslu
a obchodu, přísluší zříditi
odštěpný (vedlejší) závod
národního podniku.
(3) Zřízení národního
podniku nebo odštěpného (vedlejšího)
závodu se vyhlásí v Úředním
listě.
(4) Ministr vnitřního obchodu může
v dohodě s ministrem financí, na Slovensku také
po slyšení pověřenců průmyslu
a obchodu a financí, vyjmouti z národních
podniků jednotlivé majetkové kusy a práva,
nepotřebuje-li jich národní podnik nezbytně
ke svému provozu, a přenechati je v dohodě
s věcně příslušným ministrem
k začlenění do podniků, ústavů
nebo zařízení, které tomuto ministru
přísluší zřizovati.
(5) Opatření podle odstavce 1 se činí,
jde-li o majetkovou podstatu konfiskovanou podle dekretu presidenta
republiky ze dne 25. října 1945, č. 108 Sb.,
o konfiskaci nepřátelského majetku a Fondech
národní obnovy, jakož i pokud jde o majetkové
podstaty, spravované podle § 16 zákona ze dne
16. května 1946, č. 128 Sb., o neplatnosti některých
majetkově-právních jednání
z doby nesvobody a o nárocích z této neplatnosti
a z jiných zásahů do majetku vzcházejících,
po slyšení předsedy příslušného
osidlovacího úřadu.
(6) Rozsah majetkových podstat, jichž se
týkají opatření uvedená v odstavci
5, určí ministerstvo vnitřního obchodu
v dohodě s osidlovacím úřadem a Fondem
národní obnovy, na Slovensku též po
slyšení pověřenectva průmyslu
a obchodu, přiměřeně podle předpisů
pro příděl konfiskovaného majetku.
(7) Majetek znárodněný podle oddílu
I může ministr vnitřního obchodu v dohodě
s ministrem financí a s věcně příslušným
ministrem, na Slovensku též po slyšení
pověřence průmyslu a obchodu
1. přenechati za náhradu připadající
na takový majetek podle § 11
a) podnikům lidové správy, které budou
zřízeny podle zvláštního zákona,
b) společenstvům výdělkovým
a hospodářským (družstvům) nebo
jiným právnickým osobám,
2. převésti do působnosti jiného ministra,
aby jej začlenil do podniků, ústavů
nebo zařízení, na něž se jeho
působnost vztahuje.
Národní podnik odvádí přebytky
svých výtěžků státní
pokladně.
O právním postavení a organisaci národních
podniků, o vyrovnání některých
daňových závazků, o úhradě
za konfiskované majetkové podstaty a o osvobození
od daní, poplatků a dávek platí přiměřeně
ustanovení §§ 13, 15 až 17, § 18, odst.
1, §§ 19 až 36, 40 až 42 dekretu. Pravomoc
ústředního (oblastního) orgánu
podle §§ 21, 22 a 27 dekretu a § 5, odst. 2 tohoto
zákona vykonává ministr vnitřního
obchodu, na Slovensku po slyšení pověřence
průmyslu a obchodu.
Ode dne vyhlášení tohoto zákona platí
pro vlastníka nebo jiného provozovatele znárodněného
podniku, u osob právnických pro orgán povolaný
zastupovati je navenek, po případě pro národního
správce, ustanovení §§ 37 a 38 dekretu,
při čemž k platnosti právních
jednání přesahujících běžnou
správu, jest třeba předchozího souhlasu
ministerstva vnitřního obchodu, uděleného
na Slovensku po slyšení pověřenectva
průmyslu a obchodu nebo orgánu ministerstvem vnitřního
obchodu pověřeného.
(1) Dokud jej nezačlení do národního
podniku, může ministr vnitřního obchodu,
na Slovensku po slyšení pověřence průmyslu
a obchodu, ustanoviti do znárodněného podniku
svého zmocněnce.
(2) Zmocněnec ustanovený podle odstavce
1 zatímně spravuje podnik obdobně podle ustanovení
§ 37 dekretu. Ustanovením zmocněnce se zrušuje
národní správa zavedená podle dekretu
presidenta republiky ze dne 19. května 1945, č.
5 Sb., o neplatnosti některých majetkově-právních
jednání z doby nesvobody a o národní
správě majetkových hodnot Němců,
Maďarů, zrádců a kolaborantů
a některých organisací a ústavů,
po případě podle nařízení
Slovenské národní rady ze dne 5. června
1945, č. 50 Sb. n. SNR, o národní správě.
(3) Pro ustanovení zmocněnce a jeho odvolání
platí obdobně ustanovení §§ 14
a 16 18 a 19 dekretu č. 5/1945 Sb., po případě
podle §§ 13 až 15, 17 a 18 nařízení
č. 50/1945 Sb. n. SNR.
(4) Právní jednání vlastníků,
držitelů a správců, která se
týkají majetkové podstaty podniku, pro nějž
byl ustanoven zmocněnec, jsou, pokud k nim došlo po
jeho ustanovení, neplatná.
(5) Při výkonu své funkce podléhá
zmocněnec dozoru ministra vnitřního obchodu;
ustanovení §§ 22 a 23 dekretu č. 5/1945
Sb., po případě § 20, odst. 1, věty
druhé a §§ 21 a 22 nařízení
č. 50/1945 Sb. n. SNR, platí obdobně.
Národní podnik (§ 12) umístí
ve svých službách podle možnosti především
zaměstnance podniků dotčených tímto
zákonem.
(1) Kdo se dopustí pletich v úmyslu,
aby znárodnění podniků podléhajících
znárodnění zestátněním
zmařil nebo zvýšenou měrou ztížil,
bude potrestán pro zločin těžkým
žalářem od jednoho roku do pěti let
a trestem na penězích do deseti milionů Kčs;
v oboru působnosti trestního zákona zák.
čl. V/1878 vysloví soud zároveň ztrátu
úřadu a dočasné odnětí
politických práv.
(2) Kdo poruší některé ustanovení
tohoto zákona nebo nařízení podle
něho vydaných, bude potrestán, nejde-li o
čin soudně trestný, okresním národním
výborem pro správní přestupek trestem
na penězích (pokutou) do pěti milionů
Kčs a trestem na svobodě (vězením,
uzamčením) do 6 měsíců nebo
některým z těchto trestů; pro případ
nedobytnosti trestu na penězích uloží
se náhradní trest na svobodě podle míry
zavinění do šesti měsíců.
Uloží-li se oba tresty zároveň, nesmí
trest na svobodě spolu s náhradním trestem
za nedobytný trest na penězích činiti
více než šest měsíců.
(3) Tresty na penězích připadají
státu.
(1) Ukládá-li soud nebo okresní
národní výbor trest na penězích
zaměstnanci, zmocněnci, zástupci nebo jinému
orgánu fysické nebo právnické osoby,
při jejímž zastoupení byl čin
trestný podle § 16 spáchán, může
vysloviti, že tato osoba ručí za uložený
trest na penězích rukou společnou a nerozdílnou.
(2) Tato osoba musí býti, je-li soudu
(okresnímu národnímu výboru) známa,
obeslána k jednání v první stolici
a je oprávněna přednésti skutkové
okolnosti, jež mohou míti význam pro posouzení
věci a činiti návrhy.
(3) Výrok o ručení třeba
pojmouti do rozsudku trestního nálezu a osoba tímto
výrokem postižená má právo bráti
jej v odpor odvoláním. V řízení
pro soudně trestný čin může se
veřejný žalobce odvolati také tehdy,
když takový výrok nebyl učiněn.
O odvolání proti takovému výroku platí
totéž, co o odvolání proti výroku
o trestu.
(4) Tresty na penězích se dobývají
na osobě, jíž bylo ručení uloženo,
podle všeobecných ustanovení platných
o trestech na penězích.
(1) Při odsouzení pro zločin podle
§ 18, odst. 1 nebo při odsouzení pro správní
přestupek podle § 18, odst. 2 trestu na svobodě
nebo na penězích přesahujícímu
jeden milion Kčs, uveřejní se rozsudek (trestní
nález) v jednom nebo v několika denních listech
určených rozsudkem (trestním nálezem)
na útraty odsouzeného.
(2) Soud (okresní národní výbor)
stanoví, zda mají býti uveřejněny
i důvody rozsudku (trestního nálezu) nebo
jejich podstatný obsah ve znění, které
sám určí.
Z odsuzujícího trestního nálezu lze
se do patnácti dnů od jeho doručení
odvolati k zemskému národnímu výboru,
který rozhodne s konečnou platností. Odvolání
jest podati u okresního národního výboru,
který nález vydal. Odvolání má
odkladný účinek.
Přestupky tohoto zákona se promlčují
ve třech letech.
Tento zákon nabývá účinnosti
dnem 1. ledna 1948; provede jej ministr vnitřního
obchodu v dohodě se zúčastněnými
členy vlády.
Tímto zákonem se postihují velké hostinské
a výčepnické podniky, které se především
opírají o svoji kapitálovou sílu,
soustřeďují velkou hospodářskou
moc v rukou jednotlivce nebo několika málo osob,
takže jejich konkurenční základna oproti
drobnému podnikání soukromému i družstevnímu
je nebezpečně zvýhodněna. Majitelé
těchto podniků převážně
využívali své hospodářské
moci k osobnímu obohacení, kořistivše
z práce svých zaměstnanců, bez zřetele
na vyšší zájmy cestovního ruchu,
které byly vědomě potlačovány.
Národní podnik hotelový bude se říditi
zásadami obchodního podnikání, které
platí pro všechny znárodněné
podniky. Hospodářský úspěch
podniku není ovšem jeho výhradním cílem.
Souběžně s ním - třeba to není
výslovně normováno - musí se též
plniti úkoly československého cestovního
ruchu, domácího i cizineckého. Synthesa obou
těchto zájmů na jedné provozní
koleji bude tudíž jeho nejvlastnějším
posláním.
Zákon se týká hostinských a výčepnických
živností, u nichž počet osob v podniku
činných, t. j. zaměstnanců a pracujících
příslušníků rodiny podnikatele
dosáhl 50 nebo více osob. Při tom jsou počítány
všechny osoby, i když jsou zaměstnány
v různých samostatných odděleních
nebo zařízeních, které tvoří
s hlavním podnikem hospodářský celek.
V lázeňských místech dopadá
zákon na všechny podniky klasifikace A a B a na jiná
ubytovací zařízení, která splňují
náležitosti tohoto klasifikačního zařazení.
Takovéto podniky budou znárodněny bez zřetele
na počet zaměstnanců a osob v podniku činných.
Pokud je v objektu, v němž je provozován hotel,
provozována současně jedna nebo více
živností hostinských, s kterýmkoliv
oprávněním podle § 16 ž. ř.,
na Slovensku podle § 23 živnostenského zákona,
je souhrn těchto živností považovati za
jeden hospodářský a organicky celek, který
podléhá znárodnění, pokud součet
zaměstnanců těchto podniků je vyšší
než 50 osob. Rozdílnost koncesí a způsobu
provozu těchto živností při tom nerozhoduje.
Počet podniků, na něž se znárodnění
nevztahuje, je podstatně zúžen tím,
že jsou ze znárodnění vyňaty
kromě podniků ve vlastnictví státu
a svazků lidové správy podniky družstevní
za předpokladu, že převážně
slouží k zotavení zaměstnanců
a členů těchto společenstev (družstev).
Podniky jednotné odborové organisace (ROH) a podniky
nositelů sociálního pojištění
jsou vyňaty ze znárodnění z důvodů,
že u nich výdělečný moment nepřichází
v úvahu. Rozsah znárodnění je vymezen
jako v dekretu č. 100/1945 Sb. a zvláště
jsou podrobněji uvedeny movitosti, neboť právě
u těchto podniků záleží, aby
bylo postiženo cenné vybavení sloužící
k provozu podniku (na př. obrazy, koberce a pod.). V §
5 je zavedena povinnost hlášení o údajích
rozhodných pro znárodnění pro dosavadní
vlastníky, držitele nebo osoby vedoucí správu
znárodněného majetku a to přímo
ze zákona. Tato povinnost postihuje vlastníky nebo
držitele hostinských a výčepnických
podniků i když nastanou podmínky pro znárodnění
později. Tím se zamezuje nové koncentraci
hospodářské moci v rukou jednotlivců.
K přechodnému zajištění zřizuje
se instituce zmocněnce jako fakultativní; jinak
byly povinnosti vlastníka v přechodné době
stanoveny shodně s dekretem č. 100/1945 Sb. ve znění
předpisů jej měnících a doplňujících.
Kde při zřizování národních
podniků podle tohoto zákona nebo kterýmkoliv
jiným organisačním opatřením
ministra nebo ministerstva vnitřního obchodu podle
navrženého zákona budou dotčeny zájmy
jiného resortního ministerstva, bude ministr (ministerstvo)
vnitřního obchodu postupovati vždy v dohodě
s dotyčným resortním ministrem (ministerstvem),
i když tato součinnost není výslovně
normována. Při organisaci hotelových podniků
bude zvláště pamatováno na přidělení
dostatečného počtu vhodných podniků
státním lázním.
Ministr vnitřního obchodu za souhlasu vlády
uzavřel dohodu s ministrem národní obrany
o tom, že podle ustanovení § 4, odst. 2 osnovy
povolí výjimku z ustanovení §§
1 a 2 stran lázeňských domů "Mars"
a "Alžběta" v Mariánských
Lázních a Františkových Lázních,
kteréžto podniky patří vojenským
nadacím.