Soudruzi poslanci, dalším návrhem je zákon
o výkonu trestu odnětí svobody. Je to návrh,
který ve svém souhrnu je výrazem zájmu
a péče socialistické společnosti o
nápravu osob, které se provinily proti společnosti,
porušily zákon, a v důsledku toho jim byl uložen
nepodmíněný trest odnětí svobody.
Proti minulému období se podstatně změnilo
rozvrstvení odsouzených ve výkonu trestu
podle druhu a způsobu provedení trestné činnosti.
Ve výkonu trestu odnětí svobody je polovina
všech potrestaných odsouzena pro majetkovou trestnou
činnost, 31 % pro násilnou trestnou činnost,
11,3 % pro mravnostní trestné činy a pouze
6,5 % pro trestné činy proti republice.
Ve výkonu trestu odnětí svobody je 50 % osob,
které byly v posledních 10 letech trestány
odnětím svobody.
Základní zásadou návrhu zákona
je diferenciace odsouzených ve výkonu trestu podle
stupně a povahy jejich narušení a uplatňování
diferencovaného způsobu výkonu trestu. K
provedení této zásady se odsouzení
na základě rozhodnutí soudu zařazují
do tří nápravně výchovných
skupin. Intenzita výkonu trestu, rozsah práce odsouzených,
metody a formy nápravně výchovné činnosti
a vzájemný poměr používaných
výchovných a donucovacích prostředků
jsou v těchto skupinách diferencovány. Sleduje
se tím především to, aby účinnost
nápravně výchovné činnosti
byla přizpůsobena stupni narušenosti a osobních
vlastností odsouzených a z tohoto stupně
také vycházela.
K zajištění kvalifikovaného a úspěšného
provádění nápravně výchovné
činnosti se vytváří samostatný
organizační celek, tj. Sbor nápravné
výchovy, jako specializovaný a odborně vybavený
orgán. Zdůrazňuji, že jde o samostatný
organizační útvar. Jde nám o to, aby
výkon trestu byl zcela oddělen od vlivů vyplývajících
z činnosti ostatních složek ministerstva vnitra.
Ukončením výkonu trestu a propuštěním
odsouzeného na svobodu se sice odsouzený dostává
z vlivu a působení nápravně výchovné
činnosti v ústavech, ale rozhodně tím
není ještě definitivně vyřešena
jeho náprava. Naopak, podle našich zkušeností
přechod odsouzeného z výkonu trestu do života
na svobodě je kritickým bodem v procesu jeho nápravy.
Velmi záleží na tom, jak bude tento přechod
probíhat, do jakých podmínek bude propuštěný
vstupovat, jaká péče se mu přitom
bude věnovat. Zákon sám, i když přináší
určité záruky a předpoklady, nemůže
tento problém vyřešit. Záleží
na tom, jak neformální, ale o to účinnější
bude péče o osoby propuštěné
z výkonu trestu ze strany ostatních státních
orgánů a společenských organizací.
Soudruzi poslanci, předkládané návrhy
zákonu o Sboru národní bezpečnosti,
o výkonu trestu odnětí svobody, zakotvují
nejen dosavadní zkušenosti, ale vytváří
i předpoklady a záruky k postupnému zvyšování
úrovně práce ministerstva vnitra v boji proti
kriminalitě. Předpokládáme, že
nejen zákony, ale i celková činnost bezpečnostního
aparátu přispěje k tomu, aby v něm
občanská veřejnost viděla nástroj,
který je tu pro ochranu jejich zájmů a pro
postih těch, kteří útočí
na vymoženosti dané naším zřízením.
Nyní několik slov k interpelaci posl. Manďáka.
Soudruhu Manďáku, je těžké odtrhnout
skutkovou podstatu přestupku, kterého se člověk
dopustil, je těžko posuzovat, zda šlo o přestupek
jako vyšší narušení, které
bylo posouzeno vyšším článkem,
tj. okrskovým zmocněncem. Bylo by však nesprávné
a protizákonné, kdyby to zvýšení
nastalo proto, že se ten člověk odvolal a za
to byl trestán zvyšujícím se trendem
trestu. Jde-li o potrestání za to, že se člověk
odvolal, nebude s tím ministerstvo vnitra souhlasit. Jiná
věc je, jde-li tu o posouzení dopravních
předpisů. Potom je těžké z toho
činit nějaké konkrétní závěry.
(Potlesk.)
Předseda NS s. Laštovička: Děkuji
ministru s. Kudrnovi.
Přerušuji nyní jednání na dvě
hodiny, tj. do 15 hodin.
Předseda NS s. Laštovička (zvoní):
Vážené soudružky a soudruzi poslanci,
zahajuji přerušenou schůzi Národního
shromáždění a dávám slovo
zpravodaji s. Kodajovi k návrhu zákona o Sboru národní
bezpečnosti.
Posl. Kodaj: Súdružky a súdruhovia poslanci,
predložený návrh zákona o Sboru národnej
bezpečnosti odôvodnil vyčerpávajúcim
spôsobom súdruh minister Kudrna. Preto vo svojej
zpravodajskej zpráve len pár poznámok k tomu.
Ústavnoprávny výbor zaoberal sa návrhom
zákona už v zimnom období, kedy prerokoval
jeho zásady. Členovia výboru sa pri tomto
rokovaní zaoberali predovšetkým právami
a povinnosťami Sboru národnej bezpečnosti a
to z hľadiska ústavnosti navrhovaných opatrení.
Veľmi pozorne posudzovali poslanci zvlášť
oprávnenia príslušníkov Sboru národnej
bezpečnosti predviesť osobu, pretože realizácia
takéhoto oprávnenia znamená vždy zásah
do osobných práv občana. Tiento otázky
boli prerokované i za účasti vedeckých
pracovníkov i pracovníkov z právnej praxe.
Návrh zákona - teda text, ktorý Vám
bol rozoslaný - prerokúval ústavnoprávny
výbor na májovej schôdzi. Výbor konštatoval,
že Ministerstvo vnútra vyhovelo všetkým
pripomienkam ústavnoprávneho výboru a že
predložený návrh zákona je v plnom súlade
s našou ústavou a s potrebami našej socialistickej
spoločnosti.
Poznámku k § 17 a 18 navrhovaného zákona.
Oprávnenie obsiahnuté v § 17, v ktorom sa hovorí,
že keď je treba v záujme verejného poriadku
zistiť totožnosť osoby, ktorá nechce alebo
nemôže svoju totožnosť hodnoverne preukázať,
sú príslušníci Sboru národnej
bezpečnosti oprávnení túto osobu predviesť,
sa bude vzťahovať na také prípady, keď
niekto odmietne alebo nemôže preukázať
svoju totožnosť. Uplatnenie tejto zásady bude
používané vždy v spojitosti a v záujme
verejného poriadku.
Proti osobám, ktoré rôznym spôsobom
hrubo narušujú verejný poriadok, nevytvárali
doteraz platné predpisy dostatočné predpoklady
pre účinné zásahy. Všetci iste
poznáme zo svojich volebných obvodov prípady,
kedy za rôznych okolností dochádzalo k hrubému
narušovaniu verejného poriadku, toto však nebolo
možné pokladať za trestný čin a
nebolo teda možné urobiť ani potrebné
opatrenia podľa trestného zákona a trestného
poriadku. Vznikali situácie, že ani verejná
bezpečnosť nemohla zasiahnuť urýchlene
a operatívne v záujme verejného poriadku.
Preto iste naša verejnosť privíta ustanovenie
§ 18 návrhu predloženého zákona,
podľa ktorého príslušníci Sboru
národnej bezpečnosti sú oprávnení
k prevedeniu potrebných služobných úkonov
predviesť každého, kto hrubým spôsobom
narušuje verejný poriadok, obzvlášť
výtržníkov alebo iných občanov,
ktorí sa na verejnosti a spoločnosti nedôstojne
chovajú.
Činnosť Sboru národnej bezpečnosti má
a bude mať i do budúcna celospoločenský
charakter pri zabezpečovaní ochrany spoločnosti
i jednotlivých občanov, ich práv proti narušovateľom
zákonov a pravidiel socialistického spolunažívania.
I v ďalšej činnosti pôjde o to, aby spolu
s ostatnými orgánmi vytváral Sbor národnej
bezpečnosti svojou činnosťou ovzdušie,
v ktorom sa naši občania budú cítiť
naprosto bezpeční a v prípade potreby dovolajú
sa i účinnej pomoci príslušníkov
verejnej bezpečnosti. Na tomto úseku súdruhovia
z bezpečnosti vykonali kus záslužnej práce
a treba im i z tohto miesta za ich činnosť poďakovať.
Treba však zo strany celej spoločnosti i v budúcnosti
z hľadiska morálneho a spoločenského
ocenenia ich práce upevňovať ich autoritu v
spoločnosti ako dôležitej súčasti
štátneho aparátu, (lebo bez autority štátnych
orgánov niet autority ani štátnej). Pri všetkých
úspechoch, ktoré naša spoločnosť
dosiahla, bolo by nesprávne veci si idealizovať tak,
že už nieto u nás ľudí, ktorí
zámerne poškodzujú socialistickú výstavbu,
že niet špekulantov, povaľačov, príživníkov
a pod.
Navrhované opatrenia obsiahnuté v prerokúvanom
návrhu zákona je v súlade s požiadavkami,
viesť účinnejší postih proti týmto
živlom a celý návrh zákona je v súlade
s ďalším prehlbovaním socialistického
charakteru nášho bezpečnostného aparátu.
Preto doporučujem predložený návrh zákona
o Sboru národnej bezpečnosti ku schváleniu
so zmenou § 32, ktorá je obsiahnutá v písomnej
zpráve ústavnoprávneho výboru. (Potlesk.)
Předseda NS s. Laštovička: Děkuji
poslanci Kodajovi. Soudružky a soudruzi, protože zpravodajka
soudružka Litvajová se z vážných
rodinných důvodů nemůže zúčastnit
plenární schůze NS, pověřil
ústavně právní výbor soudruha
Zváru, předsedu komise poslanců NS pro občanskou
kontrolu nad výkonem trestu odnětí svobody
přednesením zpravodajské zprávy k
návrhu zákona o výkonu trestu odnětí
svobody. Dávám mu slovo.
Posl. Zvára: Soudružky a soudruzi poslanci!
Zpravodajka k vládnímu návrhu zákona
o výkonu trestu odnětí svobody posl. Litvajová
se nemůže zúčastnit dnešního
jednání z vážných rodinných
důvodů. Byl jsem proto pověřen, abych
informoval plenární schůzi Národního
shromáždění o tom, jak byl návrh
zákona projednáván v ústavně
právním výboru NS.
Výbor projednával nejprve ve společné
schůzi s komisí poslanců NS pro občanskou
kontrolu nad výkonem trestu odnětí svobody
zásady tohoto připravovaného návrhu
zákona.
Také předložený a dnes projednávaný
vládní návrh zákona projednával
ústavně právní výbor společně
s členy této komise. Poslanci přitom posuzovali
zejména novou zásadu o diferencovaném výkonu
trestu odnětí svobody. Tento trest se má
totiž, jak to podrobně odůvodnil ministr vnitra
s. Kudrna, vykonávat diferencovaně ve třech
nápravně výchovných skupinách,
přičemž v první skupině bude
způsob výkonu trestu nejmírnější
a ve třetí skupině nejpřísnější
z hlediska rozsahu omezení odsouzených a rozsahu
jejich práv ve výkonu trestu.
Nový způsob třídění
odsouzených zavedl již od 1. července loňského
roku nový řád pro výkon trestu odnětí
svobody. A členové komise poslanců NS pro
občanskou kontrolu nad výkonem trestu odnětí
svobody provedli na počátku letošního
roku průzkum v pěti nápravných zařízeních
ministerstva vnitra a ověřovali si, jak se v praxi
osvědčují nové zásady diferenciace
odsouzených. I když od počátku platnosti
nového řádu uplynula zatím poměrně
krátká doba, přesto mohli poslanci zhodnotit
první zkušenosti s prováděním
zásad nové diferenciace odsouzených. Průzkumy
v nápravných zařízeních přesvědčivě
ukázaly, že diferenciace odsouzených podle
nového řádu je správná a že
znamená na úseku nápravně výchovné
činnosti v nápravných ústavech krok
vpřed. Zkušenosti poslanců však také
ukázaly, že by soudy měly více zvažovat,
do jaké diferenciační skupiny mají
zařadit odsouzeného. V činnosti soudů
na tomto úseku jsou značné rozdíly.
To potvrzují zkušenosti poslanců téměř
ze všech navštívených nápravných
zařízeních.
Členové ústavně právního
výboru i komise poslanců věnovali dále
velkou pozornost těm ustanovením návrhu zákona,
v nichž se upravují úkoly národních
výborů a hospodářských organizací
při vytváření vhodných podmínek
pro dovršení nápravy odsouzených po
jejich propuštění z výkonu trestu.
Poznatky z průzkumů v nápravných zařízeních
i zkušenosti poslanců z volebních obvodů
ukazují, že až na nepatrné výjimky
nejsou v praxi těžkosti s umísťováním
osob, které byly ve výkonu trestu odnětí
svobody poprvé nebo byly z něho podmíněně
propuštěny. Nad těmito osobami přejímají
společenské organizace - i když dosud v nedostatečné
míře - záruku, podniky s nimi zpravidla nepřerušují
pracovní poměr nebo se nestavějí odmítavě
k jejich přijetí do zaměstnání.
Rovněž kolektivy pracovníků je celkem
ochotně přijímají do svého
středu a jsou poměrně časté
případy, že tyto osoby byly zapojeny i do brigád
socialistické práce.
K vážnějším obtížím
dochází při umísťování
osob se změněnou pracovní schopností.
Nedostatky vážného charakteru, o nichž
jsme nejednou hovořili v orgánech NS, se projevují
při umísťování osob hlouběji
narušených, recidivistů, příživníků,
bulačů apod. S odsouzenými tohoto druhu podniky
totiž zpravidla zrušily pracovní poměr
a mnozí z nich před výkonem trestu ani v
žádném pracovním poměru nebyli.
O tyto odsouzené neprojevují zájem zpravidla
ani společenské organizace a kolektivy pracujících
z obavy, že by se práce kolektivu narušila a
že by výsledky práce kolektivu mohly být
ohroženy. Mnozí z těchto odsouzených
přitom přicházejí z výkonu
trestu s dobrým předsevzetím začít
nový život a nevracet se k tomu, co je přivedlo
do výkonu trestu. Chybí-li těmto osobám
řádné rodinné prostředí,
které by jim pomáhalo překonat kritické
období po propuštění z trestu, stačí
pak velmi málo a všechna dobrá předsevzetí
pominou. Různé překážky a potíže
spojené s pracovním umístěním
či ubytováním, netaktní připomínání
minulosti apod. vyvolávají u těchto osob
velmi rychle přesvědčení, že
jejich dobré vůli stejně nikdo nevěří.
Dalším vážným problémem
je to, že převážná většina
osob tohoto charakteru není závislá svou
příští existencí pouze na pracovním
umístění, ale i na poskytnutí vhodného
ubytování. Někteří z této
skupiny odsouzených neměli trvalé bydliště
již před odsouzením, jiní je pozbyli
v době výkonu trestu tím, že u nich
došlo k rozvodu apod. Tento problém není dosud
dostatečně řešen. Ubytovací možnosti
mají jen některé podniky převážně
klíčového charakteru a celá řada
zejména malých podniků tuto možnost
nemá. To má za následek, že dochází
k soustřeďování propuštěných
osob na pracovištích, v ubytovnách a svobodárnách,
což nejenom odporuje usnesení vlády č.
864 z roku 1959, ale jsou tím vytvářeny větší
možnosti pro páchání nové trestné
činnosti. K soustřeďování propuštěných
osob napomáhá i nedostatek pracovních sil
právě v podnicích uvedeného charakteru
a rovněž i snaha propuštěných přijmout
zaměstnání s nejvýhodnějšími
výdělkovými možnostmi. Základním
ovlivňujícím činitelem však zůstává
omezená možnost poskytnout ubytování.
Z výkonu trestu je také propuštěno i
mnoho osob, které se o získání zaměstnání
vůbec nepokoušejí a nesnaží se
ani trvale ubytovat. Tyto osoby se pohybují prakticky po
celém území republiky, kde vyhledávají
příležitostná zaměstnání
a zpravidla provádějí novou trestnou činnost.
Jsou to lidé, kteří nemají dostatek
vůle změnit způsob svého života
a začlenit se mezi řádné občany.
Někdy je motivem jejich jednání i snaha vyhnout
se plnění vyživovacích povinností
apod. Vůči těmto lidem, kteří
hrubým způsobem porušují zájmy
společnosti, se zatím uplatňují málo
účinná opatření, aby byli přinuceni
plně respektovat zájmy společnosti.
Tyto zkušenosti, které by mohli nepochybně
doplňovat poslanci zkušenostmi ze svých volebních
obvodů, ukazují, jak důležitá
jsou právě ustanovení 11. oddílu návrhu
zákona, který upravuje péči o dovršení
nápravy odsouzených.
Soudružky a soudruzi, ústavně právní
výbor projednal velmi podrobně předložený
návrh zákona a konstatoval, že jeho ustanovení
jsou v plném souladu se socialistickou ústavou a
s potřebami naší společnosti.
Změny, které ústavně právní
výbor v tomto návrhu zákona navrhuje a které
jsou v písemné zprávě, nejsou věcného
charakteru. Navržené úpravy devátého
oddílu vyplývají z toho, že podmíněné
propuštění je upraveno v trestním zákoně
a řízení o podmínečném
propuštění je obsaženo v trestním
řádu. Ústavně právní
výbor nepovažuje za správné a účelné,
aby se v podstatě stejná ustanovení opakovala
ve dvou zákonech. Rovněž navržené
změny v §§ 46 a 47 a v § 59 zpřesňují
formulace o účasti orgánů a organizacích
na výkonu trestu.
S těmito změnami, jež jsou uvedeny v písemné
zprávě, kterou máte k dispozici, doporučuji
předložený návrh zákona o výkonu
trestu odnětí svobody ke schválení.
Po skončení rozpravy vyslovilo Národní
shromáždění jednomyslně souhlas
s vládním návrhem zákona o výkonu
trestu odnětí svobody ve znění zprávy
ústavně právního výboru.
Zákon o Sboru národní bezpečnosti
byl jednomyslně schválen po provedené rozpravě
na neveřejné schůzi konané dne 30.
června 1965 podle vládního návrhu
a ve znění zprávy ústavně právního
výboru.
Předseda NS s. Laštovička sdělil,
že od 16,45 hod. se bude konat společná schůze
výborů NS, na které nejdříve
s. ministr Uher učiní některá sdělení
a pak posl. Tymeš, předseda výboru pro plán
a rozpočet bude výbory NS informovat o časovém
plánu a postupu prací na perspektivním plánu
let 1966-1970 a na prováděcím plánu
na r. 1966.
Poté přerušil schůzi Národního
shromáždění do zítřejšího
dne a sdělil, že se bude pokračovat v 10,00
hod.