kterým se předkládá Parlamentu České
republiky k vyslovení souhlasu Smlouva mezi Českou
republikou a Maďarskou republikou o zamezení dvojího
zdanění a zabráněni daňovému
úniku v oboru daní z příjmu a z majetku,
podepsaná v Praze dne 14. ledna 1993.
"Parlament České republiky souhlasí
se Smlouvou mezi Českou republikou a Maďarskou republikou
o zamezení dvojího zdanění a zabránění
daňovému Úniku v oboru daní z příjmu
a z majetku."
přejíce si uzavřít smlouvu o zamezení
dvojího zdanění a zabránění
daňovému úniku v oboru daní z příjmu
a z majetku,
se dohodly takto:
Tato smlouva se vztahuj e na osoby, které mají bydliště
či sídlo v jednom nebo obou smluvních státech
(rezidenti).
1. Tato smlouva se uplatňuje na daně z příjmu
a z majetku, ukládané jménem každého
ze smluvních států nebo jeho nižších
správních útvarů nebo místních
úřadů, ať je způsob vybírání
jakýkoli.
2. Za daně z příjmu a majetku se považují
všechny daně vybíraná z celkového
příjmu, z celkového majetku nebo z části
příjmu nebo majetku včetně daní
ze zisku ze zcizení movitého nebo nemovitého
majetku, daní z objemu mezd či platů vyplácených
podniky a rovněž daní z přírůstku
majetku.
3. Současné dané, na které se smlouva vztahuje, jsou:
a) v České republice:
(i) daň z příjmů fyzických osob;
(ii) daň z příjmů právnických osob;
(iii) daň z nemovitostí;
(dále nazývané "česká
daň");
b) v Maďarské republice:
(i) daň z příjmů fyzických osob;
(ii) daň společností;
(iii) daně z pozemků;
(iv) daň z budov;
(dále nazývané "maďarská
daň").
4. Tato smlouva se bude rovněž vztahovat na daně
stejného nebo podobného druhu, které budou
ukládány po podpisu této smlouvy vedle nebo
místo současných daní. Příslušné
úřady smluvních států si vzájemně
sdělí podstatné změny, které
budou provedeny v jejich příslušných
daňových zákonech.
1. Pro účely této smlouvy, pokud souvislost
nevyžaduje odlišný výklad:
a) výrazy "jeden smluvní stát"
a "druhý smluvní stát" označují
podle případu Českou republiku nebo Republiku
Maďarska;
b) výraz "osoba" zahrnuje fyzickou osobu, společnost
a všechna jiná sdružení osob;
c) výraz "společnost" označuje
právnickou osobu nebo nositele práv, považovaného
pro účely zdanění za právnickou
osobu;
d) výrazy "podnik jednoho smluvního státu"
a "podnik druhého smluvního státu"
označují podnik provozovaný rezidentem jednoho
smluvního státu nebo podnik provozovaný rezidentem
druhého smluvního státu;
e) výraz "státní příslušník"
označuje:
(i) každou fyzickou osobu, která je státním
občanem některého smluvního státu;
(ii) každou právnickou osobu, osobní společnost
nebo - sdružení zřízené podle
práva platného v některém smluvním
státě;
f) výraz "mezinárodní doprava"
označuje jakoukoli dopravu uskutečňovanou
lodí, člunem, letadlem nebo silničním
vozidlem, která je provozována podnikem, jehož
místo skutečného vedení je umístěno
v jednom smluvním státě, pokud taková
loď, člun, letadlo nebo silniční vozidlo
není provozováno jen mezi místy v druhém
smluvním státě;
g) výraz "příslušný úřad"
označuje:
(i) v případě České republiky,
ministra financi České republiky nebo jeho zmocněného
zástupce; (ii) v případě Maďarské
republiky, ministra financí
Maďarské republiky nebo jeho zmocněného
zástupce:
2. Každý výraz, který není jinak
definován, bude mít pro aplikaci této smlouvy
smluvním státem význam, jež mu náleží
podle práva tohoto státu, které upravuje
daně, na něž se vztahuje tato smlouva, pokud
souvislost nevyžaduje odlišný výklad.
1. Pro účely této smlouvy výraz "rezident
jednoho smluvního státu" označuje každou
osobu, která je podle práva tohoto státu
podrobena v tomto státě zdanění z
důvodu svého bydliště, stálého
pobytu místa vedení nebo jakéhokoli jiného
podobného kritéria. Tento výraz však
nezahrnuje osobu, která je podrobena zdanění
v tomto smluvním státě pouze z důvodů
příjmu ze zdrojů v tomto státě
nebo majetku v tomto státě umístěného.
2. Jestliže fyzická osoba je podle ustanovení
odstavce 1 rezidentem v obou smluvních státech,
bude její postavení určeno následujícím
způsobem:
a) předpokládá se, že tato osoba je
rezidentem v tom státě, ve kterém má
stálý byt; jestliže má stálý
byt v obou státech, předpokládá se,
že je rezidentem v tom státě, ke kterému
má užší osobní a hospodářské
vztahy (středisko životních zájmů);
b) jestliže nemůže být určeno,
ve kterém státě má tato osoba středisko
svých životních zájmů nebo jestliže
nemá stálý byt v žádném
státě, předpokládá se, že
je rezidentem v tom státě, ve kterém se obvykle
zdržuje;
c) jestliže se tato osoba obvykle zdržuje v obou státech
nebo v žádném z nich, předpokládá
se, že je rezidentem v tom státě, jehož
je státním občanem;
d) jestliže je tato osoba státním občanem
obou států nebo žádného z nich,
upraví příslušné úřady
smluvních států tuto otázku vzájemnou
dohodou.
3. Jestliže osoba jiná než osoba fyzická
je podle ustanovení odstavce 1 rezidentem v obou smluvních
státech, předpokládá se, že je
rezidentem v tom státě, v němž se nachází
místo jejího skutečného vedení.
1. Pro účely této smlouvy výraz "stálá
provozovna" označuje: trvalé zařízení
pro podnikání, ve kterém podnik vykonává
zcela nebo z části svoji činnost.
2. Výraz "stálá provozovna" zahrnuje
obzvláště:
a) místo vedení;
b) závod;
c) kancelář;
d) továrnu;
e) dílnu; a
f) důl, naleziště nafty nebo plynu, lom nebo
jiné místo, kde se těží přírodní
zdroje.
3. Výraz "stálá provozovna" rovněž
zahrnuje:
a) Staveniště nebo stavbu nebo montáž
nebo instalační projekt, avšak pouze trvají-li
déle než dvanáct měsíců.
b) Poskytování služeb, včetně
poradenských služeb a řídící
činnosti, poskytované podnikem prostřednictvím
zaměstnanců nebo jiných pracovníků
najatých podnikem pro takové účely,
avšak pouze pokud činnosti takového charakteru
trvají (u stejného nebo souvisejícího
projektu) na území státu po dobu přesahující
více než šest měsíců v jakémkoli
dvanáctiměsíčním období.
4. Bez ohledu na předcházející ustanovení
tohoto článku předpokládá se,
že výraz "stálá provozovna"
nezahrnuje:
a) zařízení, které se využívá
pouze k uskladnění, vystavení nebo dodání
zboží patřícího podniku;
b) zásobu zboží patřícího
podniku, která se udržuje pouze za účelem
uskladnění, vystavení nebo dodání;
c) zásobu zboží patřícího
podniku, která se udržuje pouze za účelem
zpracování jiným podnikem;
d) trvalé zařízení pro podnikání,
které se udržuje pouze za, účelem nákupu
zboží nebo shromažďování informací
pro podnik;
e) trvalé zařízení pro podnikání,
které se udržuje pro podnik pouze za účelem
reklamy, poskytování informací, vědeckého
výzkumu nebo podobných činnosti, které
mají pro podnik přípravný nebo pomocný
charakter;
f) trvalé zařízení pro podnikáni,
které se udržuje pouze k výkonu jakéhokoliv
spojení činností uvedených v pododstavcích
a) - e), pokud celková činnost trvalého zařízení,
vyplývající z tohoto spojení, má
přípravný nebo pomocný charakter.
5. Jestliže, bez ohledu na ustanovení odstavce 1 a
2, osoba jiná než nezávislý zástupce,
na kterého se vztahuje odstavec 6 - jedná ve smluvním
státě na účet podniku a má
k dispozici a obvykle používá plnou moc, která
ji dovoluje uzavírat smlouvy jménem podniku, má
se za to, že tento podnik má stálou provozovnu
v tomto státě ve vztahu ke všem činnostem,
které tato osoba provádí pro podnik, pokud
činnosti této osoby nejsou omezeny na činnosti
uvedené v odstavci 4, které, pokud by byly uskutečňovány
prostřednictvím trvalého zařízení,
by nezakládaly existenci stálé provozovny
podle ustanovení tohoto odstavce.
6. Nemá se za to, že podnik má stálou
provozovnu ve smluvním státě jenom proto,
že v tomto státě vykonává svoji
činnost prostřednictvím makléře,
generálního komisionáře nebo jiného
nezávislého zástupce, pokud tyto osoby jednají
v rámci své řádné činnosti.
7. Skutečnost, že společnost, která
je rezidentem v jednom smluvním státě, ovládá
společnost nebo je ovládána společností,
která je rezidentem v druhém smluvním státě
nebo která tam vykonává svoji činnost
(ať prostřednictvím stálé provozovny
nebo jinak), neučiní sama o sobě z kterékoli
této společnosti stálou provozovnu druhé
společnosti.
1. Příjmy, které pobírá rezident
jednoho smluvního státu z nemovitého majetku
(včetně příjmů ze zemědělství
a lesnictví umístěného ve druhém
smluvním státě, mohou být zdaněny
v tomto druhém státě.
2. Výraz "nemovitý majetek" má
takový význam, jaký má podle zákonů
smluvního státu, v němž je tento majetek
umístěn. Výraz zahrnuje v každém
případě příslušenství
nemovitého majetku, živý a mrtvý inventář
užívaný v zemědělství
a lesnictví, práva, pro která platí
ustanovení občanského práva vztahující
se na pozemky, budovy, právo požívání
nemovitého majetku a práva na proměnlivé
nebo pevné platy za těžení nebo za přivolení
k těžení nerostných ložisek, pramenů
a jiných přírodních zdroj lodě,
čluny a letadla se nepovažují za nemovitý
majetek.
3. Ustanovení odstavce 1 platí pro příjmy
z přímého užívání,
nájmu nebo každého jiného způsobu
užívání nemovitého majetku.
4. Ustanovení odstavců 1 a 3 platí rovněž
pro příjmy z nemovitého majetku podniku a
pro příjmy z nemovitého majetku užívaného
k výkonu nezávislého povolání.
1. Zisky podniku jednoho smluvního státu podléhají
zdanění jen v tomto státě, pokud podnik
nevykonává svoji činnost v druhém
smluvním státě prostřednictvím
stálé provozovny, která je tam umístěna.
Jestliže podnik vykonává svoji činnost
tímto způsobem, mohou být zisky podniku zdaněny
v tomto druhém státě avšak pouze v takovém
rozsahu, v jakém je lze přičítat této
stálé provozovně.
2. Jestliže podnik jednoho smluvního státu
vykonává svoji činnost v druhém smluvním
státě prostřednictvím stálé
provozovny, která je tam umístěna, přisuzují
se s výhradou ustanovení odstavce 3 v každém
smluvním státě této stálé
provozovně zisky, které by byla mohla docílit,
kdyby byla jako samostatný podnik vykonávala stejné
nebo obdobné činnosti za stejných nebo obdobných
podmínek a byla zcela nezávislá ve styku
s podnikem, jehož je stálou provozovnou.
3. Při výpočtu zisku stálé
provozovny se povoluje odečíst náklady podniku,
vynaložené na cíle sledované touto stálou
provozovnou včetně výloh vedení a
všeobecných správních výloh takto
vynaložených, ať vznikly ve státě,
v němž je tato stálá provozovna umístěna,
či jinde.
4. Jestliže je v některém smluvním státě
obvyklé stanovit zisky, které mají být
přičteny stálé provozovně,
na základě rozdělení celkových
zisků podniku jeho různým částem,
nevylučuje ustanovení odstavce 2, aby tento smluvní
stát stanovil zisky, jež mají být zdaněny,
tímto obvyklým rozdělením; použitý
způsob rozdělení zisků musí
být však takový, aby výsledek byl v
souladu se zásadami stanovenými v tomto článku.
5. Stálé provozovně se nepřičtou
žádné zisky na základě skutečnosti,
že pouze nakupovala zboží pro podnik.
6. Zisky, které se mají přičíst'stálé
provozovně, se pro účely předchozích
odstavcích stanoví každý rok stejným
způsobem, pokud neexistují dostatečné
důvody pro jiný postup.
7. Jestliže zisky zahrnují příjmy, o
nichž se pojednává odděleně v
jiných článcích této smlouvy,
nebudou ustanovení oněch článků
dotčena ustanoveními tohoto článku.
1. Zisky z provozování lodí, člunů,
letadel nebo silničních vozidel v mezinárodní
dopravě podléhají zdanění jen
ve smluvním státě, ve kterém je umístěno
sídlo skutečného vedení podniku.
2. Jestliže sídlo skutečného vedení
podniku lodní dopravy je na palubě lodi nebo člunu,
považuje se za umístěné ve smluvním
státě, ve kterém se nachází
domovský přístav této lodi nebo člunu,
nebo není-li takový domovský přístav,
ve smluvním státě, v němž je
provozovatel lodi nebo člunu rezidentem.
3. Ustanovení odstavce 1 platí také pro zisky
z účasti na poolu, společném provozu
nebo mezinárodní provozní organizaci.
Jestliže
a) se podnik jednoho smluvního státu podílí
přímo nebo nepřímo na řízení,
kontrole nebo jmění podniku druhého smluvního
státu, nebo
b) tytéž osoby se přímo nebo nepřímo
podílejí na řízení, kontrole
nebo jmění podniku jednoho smluvního státu
i podniku druhého smluvního státu,
a jestliže v těchto případech jsou oba
podniky ve svých obchod nich nebo finančních
vztazích vázány podmínkami, které
dohody nebo jim byly uloženy a které se liší
od podmínek, které b byly sjednány mezi podniky
nezávislými, mohou jakékoliv zisky, které
by, nebýt těchto podmínek, byly docíleny
jedním z podniků, ale vzhledem k těmto podmínkám
docíleny nebyly, být zahrnu ty do zisk$ tohoto podniku
a následně zdaněny.
I. Dividendy vyplácené společností,
která je rezidentem v jednom smluvním státě,
osobě, která je rezidentem v druhé smluvním
státě, mohou být zdaněny v tomto druhém
smluvním státě.
2. Tyto dividendy však mohou, být rovněž
zdaněny ve smluvním státě, v němž
je společnost, která je vyplácí, rezidentem,
a to podle právních předpisů tohoto
státu, avšak jestliže příjemce
je skutečným vlastníkem dividend, daň
takto stanovená nepřesáhne:
a) 5 % hrubě částky dividend, jestliže
příjemce je společnost, která přímo
vlastní nejméně 25% majetku společnosti
vyplácející dividendy;
b) 15% hrubé částky dividend ve všech
ostatních případech. Příslušné
úřady smluvních států upraví
vzájemnou dohodou způsob aplikace těchto
omezení.
Tento odstavec se nedotýká zdanění
zisků společnosti, ze kterých jsou dividendy
vypláceny.
3. Výraz "dividendy", použitý v tomto
článku, označuje příjem z akcií
nebo jiných práv, s výjimkou pohledávek,
s podílem na zisku jakož i příjmy z
práv na společnosti, které jsou podle daňových
předpisů státu, v němž je společnost,
která rozdíl i zisk, rezidentem, postaveny na roveň
příjmů z akcií.
4. Ustanovení odstavců 1 a 2 se nepoužijí,
jestliže skutečný vlastník dividend,
který je rezidentem v jednom smluvním státě
vykonává v druhém smluvním státě,
v němž je rezidentem společnost vyplácející
dividendy, průmyslovou nebo obchodní činnost
prostřednictvím stálé provozovny,
která je tam umístěna, nebo vykonává
v tomto druhém státě nezávislé
povoláni prostřednictvím stálé
základny tam umístěné, a jestliže
účast, pro kterou se dividendy vyplácejí,
se skutečně váže k této stálé
provozovně nebo k této stálé základně.
V takovém případě se použiji
ustanovení článku 7 nebo článku
14 podle toho, o jaký případ jde.
5. Jestliže společnost, která je rezidentem
v jednom smluvním státě, dosahuje zisky nebo
příjmy z druhého smluvního státu,
nemůže tento druhý stát zdanit dividendy
vyplácené společností, ledaže
tyto dividendy jsou vypláceny rezidentu tohoto druhého
státu nebo že účast, pro kterou se dividendy
vyplácejí, skutečně patří
ke stálé provozovně nebo stálé
základně, která je umístěna
v tomto druhém státě, ani podrobit nerozdělené
zisky společnosti dani z nerozdělených zisk,
i když vyplácené dividendy nebo nerozdělené
zisky pozůstávají zcela nebo zčásti
ze zisků nebo z příjmů docílených
v tomto druhém státě.
1. Úroky mající zdroj v jednom smluvním
státě, které pobírá rezident
druhého smluvního státu a který je
jejich skutečným vlastníkem, podléhají
zdanění pouze v tomto druhém státě.
2. Výraz "úroky", použitý
v tomto článku, označuje příjmy
z pohledávek jakéhokoliv druhu zajištěných
i nezajištěných zástavním právem
na nemovitost i nebo majících nebo ne právo
účasti na zisku dlužníka, a zvláště,
příjmy z vládních cenných papírů
a příjmy z obligací nebo dluhopisů
včetně prémií a odměn spojených
s těmito cennými papíry, obligacemi nebo
dluhopisy.
3. Ustanovení odstavce 1 se nepoužije, jestliže
skutečný vlastník úroků, který
je rezidentem v jednom smluvním státě, vykonává
v druhém smluvním státě, ve kterém
mají úroky zdroj, průmyslovou nebo obchodní
činnost prostřednictvím stálé
provozovny, která je tam umístěna, nebo nezávislé
povolání prostřednictvím stálé
základny tam umístěné a jestliže
pohledávka, ze které jsou úroky placeny se
skutečně váže k této stálé
provozovně nebo k této stálé základně.
V takovém případě se použijí
ustanovení článku 7 nebo článku
14, podle toho, o jaký případ jde.
4. Jestliže částka úroků, které
se vztahují k pohledávce, z níž jsou
placeny, přesahuje v důsledku zvláštních
vztahů existujících mezi plátcem a
skutečným vlastníkem úroků,
nebo které jeden i druhý udržuje s třetí
osobou, částku, kterou by byl smluvil plátce
se skutečným vlastníkem, kdyby nebylo takových
vztahů, použijí se ustanovení tohoto
článku jen na tuto posledně zmíněnou
částku. Částka platů, která
ji přesahuje, bude v tomto případě
zdaněna podle právních předpisů
každého smluvního státu s přihlédnutím
k ostatním ustanovením této smlouvy.
1. Licenční poplatky, mající zdroj
v jednom smluvním státě, vyplácené
rezidentu druhého smluvního státu, mohou
být zdaněny v tomto druhém státě.
2. Avšak takové licenční poplatky mohou
být také zdaněny ve smluvním státě,
ve kterém je jejich zdroj a v souladu s právními
předpisy tohoto státu, avšak je-li příjemce
skutečným vlastníkem licenčních
poplatků, částka daně takto stanovená
nepřesáhne 10 % hrubé částky
z licenčních poplatků. Příslušné
úřady smluvních států upraví
vzájemnou dohodou způsob aplikace těchto
omezení.
3. Výraz "licenční poplatky" použitý
v tomto článku označuje platby jakéhokoliv
druhu obdržené jako náhrada za užití
nebo za právo na užití autorského práva
k dílu literárnímu, uměleckému
nebo vědeckému včetně kinematografických
filmů, a filmů nebo nahrávek pro televizní
nebo rozhlasové vysílání, jakéhokoliv
patentu, ochranné známky, návrhu nebo modelu,
plánu, tajného vzorce nebo výrobního
postupu nebo za užití nebo za právo na užiti
průmyslového, obchodního nebo vědeckého
zařízení, nebo za informace, které
se vztahují na zkušenosti nabyté v oblasti
průmyslové, obchodní nebo vědecké.
4. Ustanovení odstavců 1 a 2 se nepoužijí,
jestliže skutečný vlastník licenčních
poplatků, který je rezidentem v jednom smluvním
státě, vykonává v druhém smluvním
státě, ve kterém mají licenční
poplatky zdroj, průmyslovou nebo obchodní činnost
prostřednictvím stálé provozovny,
která je tam umístěna, nebo vykonává
nezávislé povolání prostřednictvím
stálé základny tam umístěné
a jestliže právo nebo majetek, které dávají
vznik licenčním poplatkům, se skutečně
vážou k této stálé provozované
nebo stálé základně. V tomto případě
se použijí ustanovení článku
7 nebo článku 14, podle toho o jaký případ
jde.
5. Předpokládá se, že licenční
poplatky mají zdroj ve smluvním státě,
jestliže plátcem je tento stát sám,
jeho správní útvar, místní
orgán nebo rezident tohoto státu. Jestliže
však plátce licenčních poplatků,
ať je nebo není rezidentem v některém
smluvním státě, má ve smluvním
státě stálou provozovnu nebo stálou
základnu, ve spojeni s níž vznikla povinnost
platit licenční poplatky, které jdou k tíži
stálé provozovně nebo stálé
základně, předpokládá se, že
tyto licenční poplatky mají zdroj v tom smluvním
státě, ve kterém je stálá provozovna
nebo stálá základna umístěna.
6. Jestliže částka licenčních
poplatků, které se vztahují na užití,
právo nebo informaci, za které jsou placeny, přesahuje
v důsledku zvláštních vztahů
existujících mezi plátcem a skutečným
vlastníkem nebo které jeden i druhý udržuj
e s třetí osobou, částku, kterou by
byl smluvil plátce se skutečným vlastníkem
kdyby nebylo takových vztahů, použijí
se ustanovení tohoto článku jen na tuto naposledy
zmíněnou částku. Částka
platů; která ji přesahuje, bude v tomto případě
zdaněna podle právních předpisů
každého smluvního státu s přihlédnutím
k ostatním ustanovením této smlouvy.
1. Zisky, které plynou rezidentu jednoho smluvního
státu ze zcizení nemovitého majetku uvedeného
v článku 6, který je umístěn
ve druhém smluvním státě, mohou být
zdaněny v tomto druhém státě.
2. Zisky ze zcizení movitého majetku, který
je části aktiv stálé provozovny, jež
má podnik jednoho smluvního státu v druhém
smluvním státě, nebo movitého majetku,
který patří ke stálé základně,
kterou rezident jednoho smluvního státu má
v druhém smluvním státě k výkonu
nezávislého povolání, včetně
takových zisků docílených ze zcizení
takové stálé provozovny (samotné nebo
spolu s celým podnikem) nebo takové stálé
základny, mohou být zdaněny v tomto druhém
státě.
3. Zisky ze zcizení lodí, člunů, letadel
nebo silničních vozidel provozovaných v mezinárodní
dopravě nebo movitého majetku, který slouží
provozu těchto lodí, člunů, letadel
nebo silničních vozidel podléhají
zdanění jen ve smluvním státě,
v němž je umístěno sídlo skutečného
vedení podniku.
4. Zisky ze zcizení jiného majetku, než který
je uveden v odstavcích 1, 2 a 3, podléhají
zdanění jen ve smluvním státě,
v němž je zcizitel rezidentem.
1. Příjmy, které rezident jednoho smluvního
státu pobírá ze svobodného povolání
nebo jiné nezávislé činnosti podobného
charakteru, podléhají zdanění jen
v tomto státě, pokud příjemce nemá
obvykle k dispozici v druhém smluvním státě
stálou základnu k výkonu svých činností.
Jestliže má k dispozici takovou stálou základnu,
mohou být příjmy zdaněny v druhém
smluvním státě, avšak pouze v rozsahu,
v jakém je lze přičítat této
stálé základně.
2. Výraz "svobodné povolání"
zahrnuje obzvláště nezávislé
činnosti vědecké, literární,
umělecké, vychovatelské nebo učitelské,
jakož i samostatné činnosti lékařů,
právníků, inženýrů, architektů,
dentistů a účetních znalců.
1. Platy, mzdy a jiné podobné odměny, které
rezident jednoho smluvního státu pobírá
z důvodu zaměstnání, podléhají
s výhradou ustanovení článku 16, 18,
19 a 20 zdanění jen v tomto státě,
pokud zaměstnání není vykonáváno
v druhém smluvním státě. Je-li tam
zaměstnání vykonáváno, mohou
být odměny přijaté za ně zdaněny
v tomto druhém státě.
2. Odměny, které rezident jednoho smluvního
státu pobírá z důvodu zaměstnání
vykonávaného v druhém smluvním státě,
podléhají bez ohledu na ustanovení odstavce
1 zdaněni jen v prvně zmíněném
státě, jestliže všechny následující
podmínky jsou splněny:
a) příjemce se zdržuje v druhém státě
po jedno nebo více období, která nepřesáhnou
v úhrnu 183 dny v jakémkoli dvanáctiměsíčním
období a
b) odměny jsou vypláceny zaměstnavatelem,
nebo za zaměstnavatele, který není rezidentem
v druhém státě a
c) odměny nejdou k tíži stálé
provozovně nebo stálé základně,
které má zaměstnavatel v druhém státě.
3. Nehledě na předchozí ustanovení
tohoto článku, mohou být odměny pobírané
z důvodu zaměstnání vykonávaného
na palubě lodi, člunu, letadla nebo silničního
vozidla v mezinárodní dopravě, zdaněny
ve smluvním státě, v němž je
umístěno sídlo o skutečného
vedení podniku.
Tantiémy a jiné podobné odměny, jež
rezident jednoho smluvního státu pobírá
jako člen správní rady nebo jiného
obdobného orgánu společnosti, která
je rezidentem v druhém smluvním státě,
mohou být zdaněny v tomto druhém státě.
1. Příjmy, které pobírá rezident
smluvního státu jako na veřejnosti vystupující
umělec, jako divadelní, filmový, rozhlasový
nebo televizní umělec, nebo hudebník, nebo
jako sportovec z takovýchto osobně vykonávaných
činností ve druhém smluvním státě,
mohou být bez ohledu na ustanovení článků
14 a 15 zdaněny v tomto druhém státě.
2. Jestliže příjmy z činností
osobně vykonávaných umělcem nebo sportovcem,
neplynou tomuto umělci nebo sportovci samému, nýbrž
jiné osobě, mohou být tyto příjmy
bez ohledu na ustanovení článků 7,
14 a 15 zdaněny ve smluvním státě,
ve kterém umělec nebo sportovec vykonává
svoji činnost.
3. Příjmy, o nichž se zmiňuje tento
článek, budou bez ohledu na ustanovení odstavců
1 a 2 vyjmuty ze zdanění ve smluvním státě,
v němž umělec nebo sportovec vykonává
svoji činnost, za předpokladu, že tato činnost
je hrazena převážně z veřejných
fondů tohoto státu nebo druhého státu
nebo je tato činnost vykonávána na základě
kulturního ujednání mezi smluvními
státy.
Penze a jiné podobné platy vyplácené
z důvodu dřívějšího zaměstnání
rezidentu smluvního státu podléhají
s výhradou ustanovení odstavce 2 článku
19 zdanění pouze v tomto státě.
I. a) Odměny, jiné než penze, vyplácené
jedním smluvním státem nebo správním
útvarem nebo místním orgánem tohoto
státu fyzické osobě za služby prokazované
tomuto státu nebo správnímu útvaru
nebo místnímu orgánu, podléhají
zdanění pouze v tomto státě.
b) Takové odměny však podléhají
zdanění pouze v druhém smluvním státě,
jestliže služby jsou prokazovány v tomto státě
a fyzická osoba, která je rezidentem tohoto státu
(i) je státním občanem tohoto státu, nebo
(ii) se nestala rezidentem v tomto státě jen z důvodu
poskytování těchto služeb.
2. a) Penze vyplácené buď přímo
nebo z fondů, které zřídil některý
smluvní stát, správní útvar
nebo místní orgán tohoto státu, fyzické
osobě za služby prokázané tomuto státu,
správnímu útvaru nebo místnímu
orgánu, podléhají zdanění jen
v tomto státě.
b) Takové penze však podléhají zdanění
pouze v druhém smluvním státě, jestliže
fyzická osoba je rezidentem a státním občanem
tohoto státu.
3. Ustanovení článků 15, 16 a 18 se
použijí na odměny a penze za služby prokázané
v souvislosti s průmyslovou nebo obchodní činností
prováděnou některým smluvním
státem, správním útvarem nebo místním
orgánem tohoto státu.
1. Platy, které student nebo učeň, který
je nebo byl bezprostředně před svým
pří jezdem do jednoho smluvního státu
rezidentem v druhém smluvním státě
a který se zdržuje v prvně zmíněném
státě pouze za účelem studia nebo
výcviku, dostává na úhradu nákladů
výživy, studia nebo výcviku, nebudou zdaněny
v tomto státě za předpokladu, že takovéto
platy jsou mu vypláceny ze zdrojů mimo tento stát.
2. Odměna za výuku nebo vědecký výzkum,
kterou pobírá fyzická osoba, která
je nebo byla bezprostředně před svým
příjezdem clo jednoho smluvního státu
rezidentem v druhém smluvním státě
která se zdržuje v prvním státě
za účelem vědeckého výzkumu
nebo výuky na univerzitě, instituci pro vyšší
vzdělání nebo jiné obdobné
instituci bude osvobozena od zdanění v prvním
státě za předpokladu, že tato instituce
je neziskovým právním subjektem.
1. Příjmy osoby, která je rezidentem v jednom
smluvním státě, a mají zdroj kdekoliv,
o nichž se nepojednává v předcházejících
článcích této smlouvy, podléhají
zdanění pouze v tomto státě.
2. Ustanovení odstavce 1 se nepoužije na příjmy,
jiné než příjmy z nemovitého
majetku, který je definován v odstavci 2 článku
6, jestliže příjemce takových příjmů,
který je rezidentem v některém smluvním
"státě, vykonává průmyslovou
nebo obchod ni činnost v druhém smluvním
státě prostřednictvím stálé
provozovny tam umístěné, nebo vykonává
v tomto druhém státě nezávislé
povolání ze stálé základny
tam umístěné, a jestliže právo
nebo majetek, pro které se příjmy platí,
jsou skutečně spojeny s takovou stálou provozovnou
nebo stálou základnou. V takovém případě
se použijí ustanovení článku
7 nebo článku 14 podle toho, o jaký případ
jde.
1. Majetek představovaný nemovitým majetkem
uvedeným v článku 6, který vlastní
rezident jednoho smluvního státu a který
je Umístěn ve druhém smluvním státě,
může být zdaněn v tomto druhém
státě.
2. Majetek představovaný movitým majetkem,
který je částí provozního majetku
stálé provozovny, kterou má podnik jednoho
smluvního státu ve druhém smluvním
státě, nebo movitým majetkem, který
přísluší ke stálé základně,
kterou má rezident jednoho smluvního státu
ve druhém smluvním státě k výkonu
nezávislého povolání, může
být zdaněn v tomto druhém státě.
3. Majetek představovaný loďmi, čluny,
letadly nebo silničními vozidly, které jsou
používány v mezinárodní dopravě,
a movitým majetkem sloužícím k provozování
takovýchto lodí, člunů, letadel nebo
silničních vozidel, podléhá zdanění
pouze ve smluvním státě, ve kterém
je umístěno skutečné vedení
podniku.
4. Všechny ostatní části majetku rezidenta
smluvního státu podléhají zdanění
pouze v tomto státě.
1. V případě rezidenta.Maďarské
Republiky, bude dvojí zdanění vyloučeno
následovně:
a) Jestliže rezident Maďarské republiky pobírá
příjem nebo vlastní majetek, který
v souladu s ustanoveními této smlouvy může
být zdaněn v České republice, Maďarská
republika osvobodí s výhradou ustanovení
pododstavce b) a c) takový příjem nebo majetek
od zdanění.
b) Jestliže rezident Maďarské republiky pobírá
příjmy, které v souladu s ustanoveními
článku 10 a 12, mohou být zdaněny
v České republice, Maďarská republika
povolí snížit částku daně
z takového příjmu tohoto rezidenta o částku
rovnající" se dani zaplacené v České
republice. Částka, o kterou se daň sníží,
však nepřesáhne takovou část
daně vypočtené před jejím snížením,
která poměrně připadá na příjmy
plynoucí z České republiky.
c) Jestliže v souladu s ustanovením této smlouvy,
příjmy, které plynou rezidentu Maďarské
republiky, nebo majetek, který vlastní, jsou vyjmuty
ze zdanění v Maďarské republice, mže
Maďarská republika při výpočtu
částky daně z ostatních příjmů
nebo majetku tohoto rezidenta vzít v úvahu příjem
nebo majetek, který byl vyňat ze zdanění.
2. V případě rezidenta České
republiky bude dvojí zdanění vyloučeno
následovně:
Česká republika může při ukládání
daní svým rezidentům zahrnout do základu,
ze kterého se takové daně ukládají,
příjmy, které mohou být podle ustanovení
článků této smlouvy rovněž
zdaněny v Maďarské republice, avšak povolí
snížit částku daně vypočtenou
z takového základu o částku rovnající
se dani zaplacené v Maďarské republice. Částka,
o kterou se daň sníží, však nepřesáhne
takovou část české daně vypočtené
před jejím snížením, která
poměrně připadá na příjmy,
které mohou být podle ustanovení této
smlouvy zdaněny v Maďarské republice.
1. Státní příslušníci
jednoho smluvního státu nebudou podrobeni v druhém
smluvním státě žádnému
zdanění nebo povinnostem s nim spojeným,
které jsou jiné nebo tíživější
než zdanění a s nim spojené povinnosti,
kterým jsou nebo mohou být podrobeni státní
příslušníci tohoto druhého státu,
kteří jsou ve stejné situaci. Toto ustanovení
se bez ohledu na ustanovení článku 1: uplatni
rovněž na osoby, které nejsou rezidenty jednoho
nebo obou smluvních států.
2. Zdanění stálé provozovny, kterou
podnik jednoho smluvního státu má v druhém
smluvním státě, nebude v tomto druhém
státě nepříznivější
než zdanění podniků tohoto druhého
státu, které vykonávají tytéž
činnosti. Toto ustanovení nebude vykládáno
jako závazek jednoho smluvního státu, aby
přiznal rezidentům druhého smluvního
státu osobní úlevy, slevy a snížení
daně z důvodu osobního stavu nebo povinností
k rodině, které přiznává svým
vlastním rezidentem.
3. Pokud se nebudou aplikovat ustanoveni článku
9, odstavce 4 článku 11, nebo odstavce 6 článku
12, budou úroky, licenční poplatky a jiné
výlohy placené podnikem jednoho smluvního
státu osobě, která je rezidentem v druhém
smluvním státě, odčitatelné
pro účely stanovení zdanitelných zisk
tohoto podniku za stejných podmínek, jako kdyby
byly placeny osobě, která je rezidentem v prvně
zmíněném státě. Podobně,
jakékoliv dluhy podniku jednoho smluvního státu
vůči rezidentu druhého smluvního státu
budou, pro účely stanovení zdanitelného
majetku takového podniku odčitatelné za stejných
podmínek, jako kdyby byly smluveny vůči rezidentu
prvně zmíněného státu.
4. Podniky jednoho smluvního státu, je jichž
jmění je zcela nebo zčásti, přímo
nebo nepřímo vlastněna nebo kontrolováno
osobou nebo osobami, které jsou rezidenty v druhém
smluvním státě, nebudou podrobeny v prvně
zmíněném smluvním státě
žádné'mu zdaněni nebo povinnostem s
ním spojeným, které jsou jiné nebo
tíživější než zdanění
a s ním spojené povinnosti, které jsou nebo
mohou být podrobeny jiné podobné podniky
prvně zmíněného státu.
5. Ustanovení tohoto článku se bez ohledu
na ustanovení článku 2 vztahují na
daně jakéhokoliv druhu a pojmenování.
l. Jestliže se rezident jednoho smluvního státu
domnívá, že opatření jednoho
nebo obou smluvních stát$ vedou nebo povedou u něj
ke zdanění, které není v souladu s
ustanoveními této smlouvy, může nezávisle
na opravných prostředcích, které poskytuje
vnitrostátní právo těchto států,
předložit svůj případ příslušnému
úřadu smluvního státu, jehož
je rezidentem, nebo jestliže případ spadá
pod odstavec 1 článku 24, úřadu smluvního
státu, jehož je státním občanem.
Případ musí být předložen
do tří let od prvého oznámeni opatření,
které vede ke zdanění, jenž není
v souladu s ustanoveními této smlouvy.
2. Jestliže bude příslušný úřad
považovat námitku za oprávněnou a nebude-li
sám schopen najít uspokojivé řešení,
bude se snažit, aby případ rozhodl dohodou
s příslušným úřadem druhého
smluvního státu tak, aby se vyloučilo zdanění,
které není ve shodě "s touto smlouvou.
Dosažená dohoda bude provedena bez ohledu na promlčení
podle vnitrostátních zákonů smluvních
států.
3. Příslušné úřady smluvních
států se budou snažit vyřešit dohodou
obtíže nebo pochybnosti, které mohou vzniknout
při výkladu nebo aplikaci této smlouvy. Mohou
rovněž konzultovat za účelem zamezení
dvojímu zdanění v případech
neupravených ve smlouvě.
4. Příslušné úřady smluvních
států mohou vejít v přímý
styk za účelem dosažení dohody ve smyslu
předchozích odstavců. Jestliže se ústní
výměna názorů jeví pro dosažení
dohody účelnou, může se taková
výměna názorů uskutečnit prostřednictvím
komise složené ze zástupců příslušných
úřadů smluvních států.
1. Příslušné úřady smluvních
stát si budou vyměňovat informace nutné
pro aplikaci ustanovení této smlouvy nebo vnitrostátních
právních předpisů smluvních
států, které se vztahují na daně,
jež jsou předmětem této smlouvy, pokud
zdanění, které upravují, není
v rozporu s touto smlouvou. Výměna informací
není omezena článkem 1. Veškeré
informace obdržené smluvním státem budou
udržovány v tajnosti stejným způsobem
jako informace obdržené podle vnitrostátních
zákonů tohoto státu a budou sděleny
pouze osobám nebo úřadům (včetně
soudů a správních úřadů),
které se zabývají vyměřováním
nebo vybíráním daní, na něž
se vztahuje tato smlouva, trestním stíháním
ve věci těchto daní nebo rozhodováním
o opravných prostředcích. Tyto osoby nebo
úřady použijí takovéto informace
jen k těmto účelům. Mohou uplatnit
tyto informace při veřejných soudních
řízeních nebo v právních rozhodnutích.
Obdržené informace budou udržovány v tajnosti
na požádání smluvního státu,
který informace poskytl.
2. Ustanovení odstavce 1 nebudou v žádném
případě vykládána tak, že
ukládají některému smluvnímu
státu povinnost:
a) provést správní opatření,
která by porušovala právní předpisy
nebo správní praxi některého smluvního
státu;
b) sdělit informace, které by nemohly být
získány na základě právních
předpisů nebo v normálním správním
řízení tohoto nebo druhého státu;
c) sdělit informace, které by odhalily obchodní,
hospodářské, úřední,
průmyslové, komerční nebo profesní
tajemství nebo obchodní postup, nebo jejichž
sdělení by bylo v rozporu s veřejným
pořádkem.
Žádná ustanovení této smlouvy
se nedotýkají daňových výsad,
které přísluší diplomatům
nebo konzulárním úředníkům
podle obecných pravidel mezinárodního práva
nebo na základě ustanovení zvláštních
dohod.
1. Smluvní strany si vzájemně oznámí,
že ústavní předpoklady pro nabytí
platnosti této smlouvy byly splněny.
2. Smlouva nabude platnosti dnem posledního oznámení
ve smyslu odstavce 1 a její ustanovení se budou
aplikovat:
a) pokud jde o daně vybírané srážkou
u zdroje, na částky vyplácené k 1.
lednu nebo později v kalendářním roce
následujícím po roce, v němž
smlouva vstoupí v platnost:
b) pokud jde o ostatní daně z příjmu
a daně z majetku, na daně ukládané
za každý daňový rok začínající
1. ledna nebo později kalendářního
roku následujícího po roce, v němž
smlouva vstoupí v platnost.
Tato smlouva zůstane v platnosti, dokud nebude vypovězena
některým smluvním státem. Každý
smluvní stát může smlouvu písemně
vypovědět diplomatickou cestou nejméně
šest měsíců před koncem každého
kalendářního roku začínajícího
po uplynutí pěti let od data vstupu v platnost této
smlouvy. V tomto případě se smlouva přestane
uplatňovat:
a) pokud jde o daně vybírané srážkou
u zdroje, na částky vyplácené k 1.
lednu nebo později v kalendářním roce
následujícím po roce, v němž
byla dána výpověď;
b) pokud jde o ostatní daně z příjmu
a daně z majetku, na daně ukládané
za každý daňový rok počínající
1. ledna nebo později kalendářního
roku následujícího po roce, v němž
byla dána výpověď.
NA DÙKAZ TOHO podepsaní, k tomu řádně
zmocnění, podepsali tuto smlouvu.
Dáno ve dvojím vyhotovení v Praze dne 14.
ledna 1993 v anglickém jazyce.
Za vládu České | Za vládu Maďarské |
Republiky | republiky |
Ivan Kočárník | Mihály Kupa |
Rozvoj všestranných a vzájemně výhodných
hospodářských vztahů je jedním
z cílů české zahraniční
politiky.
Jednotlivé formy hospodářských i kulturních
styků a z nich plynoucí příjmy zakládají
daňovou povinnost českých subjektů
(organizací Ž občanů) v Maďarsku
a naopak.
K omezení daňového zatížení
v zahraničí a vyloučení dvojího
zdanění, které působí nepříznivě
na rozvoj vzájemné spolupráce, je mezi státy
obvyklé sjednat smlouvu o zamezení dvojího
zdanění.
Vzájemné vztahy s Maďarskem se nyní
řídí mnohostrannými smlouvami o zamezení
dvojího zdanění uzavřenými
mezi státy bývalé RVHP v letech 1977 a 1978.
Tyto smlouvy jsou však současným politickým
a ekonomickým vývojem překonány. Obě
strany se proto dohodly uzavřít novou dvoustrannou
smlouvu, která vychází z modelu OECD. Stávající
mnohostranné smlouvy se přestanou na území
obou smluvních států uplatňovat účinností
nově uzavřené smlouvy.
Smlouva zajišťuje objektivní rozdělení
práva na vybírání daní z příjmů
a z majetku mezi oba státy v případech, kdy
příjmy mají zdroj na území
jednoho státu a plynou příjemci se sídlem
nebo bydlištěm na území druhého
státu.
Jejím uzavřením se zvýší
právní jistota investorů obou států
a zajistí stejné zacházení pro subjekty
jednoho státu na území druhého státu.
Smlouva upravuje základní formy spolupráce
mezi příslušnými orgány obou
stran, umožňuje řešení sporů
vzniklých při výkladu a aplikaci ustanovení
smlouvy a výměnu informací. Umožní
koordinaci činností daňových orgánů
směřující k omezení daňových
úniků.
Uzavření smlouvy přispěje k objektivizaci
vzájemných vztahů v hospodářské,
obchodní i kulturní oblasti.
Uzavření smlouvy ani její provádění
nebude mít přímý dopad na státní
rozpočet. Celkový přínos plynoucí
z jejího uzavření bude záviset na
rozvoji jednotlivých forem hospodářské
spolupráce.
Návrh byl projednán v připomínkovém
řízení s ministerstvem zahraničních
vztahů, ministerstvem hospodářství
a ministerstvem průmyslu a obchodu.