Ve smyslu § 89 odst. 1 zákona ČNR č.
35/1989 Sb., o jednacím řádu České
národní rady, v platném znění,
předkládám poslancům následující
interpelaci poslance Pavla Seifera na předsedu vlády
Václava Klause. Interpelace je přílohou tohoto
sněmovního tisku.
Příloha
Vážený pan
Václav Klaus
předseda vlády České republiky
prostřednictvím pana
PhDr. Milana Uhdeho
předsedy Poslanecké sněmovny Parlamentu ČR
Vážený pane premiére,
obracím se na Vás formou interpelace s žádostí
o podrobnou informaci, jak je plněno usnesení vlády
ČR ze dne 1. 4. 1992 č 232 Ke strategii státní
podpory ekologické výchovy v ČR na devadesátá
léta. K této interpelaci mne vedou určité
skutečnosti, se kterými jsem se seznámil
v rámci své poslanecké činnosti a
které mne vedou k závěru, že toto usnesení
není plněno. Můj závěr vyplývá
z materiálu, který mi poskytlo občanské
sdružení pro lidská práva a životní
prostředí AGENTURA KONIKLEC. Materiál ostatně
tvoří přílohu této interpelace.
Podle tohoto stanoviska vláda své usnesení
neplní, resp. z 10-ti bodů jsou 2 plněny
formálně, 4 částečně
a nedostatečně a další 4 nejsou plněny
vůbec.
Zároveň žádám o podrobnou informaci
o tom, jak vláda hodlá zajistit splnění
všech bodů tohoto usnesení.
Předmětné usnesení se týká
více ministerstev, a proto se obracím přímo
na Vás.
mgr. Pavel Seifer | |
poslanec Poslanecké sněmovny | |
Parlamentu ČR |
Stanovisko vychází podkladů a informací
členů Rady Agentury Koniklec a dalších
konzultantů-odborníků v oblasti ekologické
výchovy k 17. 6. 1993. Redakci dokumentu provedl Jan Kutý,
sekretář Rady Agentury Koniklec, bývalý
pracovník odboru pro styk s veřejností ministerstva
životního prostředí ČR, spoluautor
usnesení vlády č. 232/92.
I. ÚVOD
Původní verze usnesení vlády 232/92
byla pojata šířeji a mimo jiné obsahovala
ustanovení o ekonomickém zajištění
daných úkolů. V rámci připomínkového
řízení odmítlo ministerstvo financí
poskytnout požadované prostředky. Po více
než půlročním neúspěšném
jednání a na základě časového
skluzu v předložení dokumentu rozhodlo vedení
MŽP ČR předložit dokument k projednání
vládě bez finančních požadavků.
Dokument tak byl sice v podstatě bezkonfliktně schválen,
stal se však zároveň nedostatečný
a fakticky nesplnitelný.
II. PLNĚNÍ A PLNITELNOST JEDNOTLIVÝCH
ÚKOLŮ
První úkol usnesení ukládá
ministru životního prostředí ČR
zajistit koordinaci rozvoje ekologické výchovy v
České republice. Tímto úkolem je jednoznačně
založena gesce MŽP ČR za ekologickou výchovu.
Přesto dále trvají meziresortní spory,
zda ekologická výchova patří spíše
resortu životního prostředí či
školství.
Koordinační úloha MŽP ČR musí
být nutně podložena nutným aparátem
ministerstva a navazující realizační
strukturou. Po více než roce od přijetí
usnesení vlády 232/92 byl zrušen odbor pro
styk s veřejností a počet pracovníků
pro oblast ekologické výchovy byl redukován
o 75 procent (ze čtyř pracovníků na
jednoho). Tento aparát stačí stěží
vyřizovat běžnou operativu a není schopen
kvalitativně ani kvantitativně plnit úkoly
plynoucí z usnesení vlády 232/92. Současné
personální vybavení MŽP pro oblast ekologické
výchovy není z tohoto důvodu postačující
pro jakýkoli rozvoj a koncepční činnost.
Ustavené Národní středisko ekologické
výchovy nemá ze strany státu potřebné
ekonomické zajištění (srov. např.
Národní centrum podpory zdraví jako adekvátní
organizace v resortu zdravotnictví), ale navíc nemá
ze strany státu ani jakoukoli perspektivní garanci
své budoucí činnosti, respektive trvání
státní podpory v následujících
letech, alespoň na současné úrovni.
Další osud Národního střediska
ekologické výchovy tak závisí jen
na dobré vůli zodpovědných státních
úředníků a může být
kdykoli ovlivňován jak osobními vztahy, tak
i personálními změnami na MŽP ČR.
Uvedený první úkol usnesení není
blíže specifikován, ani kvantifikován.
Hodnocení jeho plnění je tedy nutně
subjektivní, na základě předchozího
odůvodnění však lze konstatovat jeho
nedostatečné plnění.
Druhým úkolem usnesení vlády 232/92
se pověřuje 9 ministrů zajistit plnění
20 hlavních úkolů vyplývajících
ze strategie státní podpory ekologické výchovy
v České republice. Jedná se o tyto úkoly:
1. V užším výběrovém řízení vybrat vhodnou nadaci, která získá statut Národního střediska pro ekologickou výchovu. Působnost střediska a vazba na státní orgány bude určena smlouvou mezi vybranou nadací a ministerstvem životního prostředí České republiky.
Z: MŽP ČR | T: 1. 7. 1992 |
Dle usnesení bylo vyhlášeno výběrové
řízení. V rámci tohoto výběrového
řízení byla použita příloha
vládního usnesení 232 č. 6, ve které
je jednoznačně uvedena vstupní státní
dotace ve výši 1,8 milionu Kčs na zřízení
a vybavení Národního střediska a dále
předpoklad roční pravidelné dotace
ve výši 1,4 milionu Kčs. Z této dotace
mělo Nár. středisko vykonávat zdarma
některé činnosti, další pak jako
zvláštní zakázky pro MŽP ČR
a jiných organizací. Na základě těchto
podmínek se hlásily nadace do výběrového
řízení. Uvedené finanční
nároky však nebyly zakotveny ve schválených
úkolech (viz. výše) a v příloze
ve které se o nich hovoří není uvedeno
z jakých zdrojů budou tyto prostředky plynout.
Z uvedených důvodů započalo mezi vybranou
Nadací ekologické výchovy EVA a MŽP
ČR vleklé jednání při kterém
byla stále znovu přepracovávána smlouva
a Národním středisku EV. Po roce vleklých
jednání byla 1. 4. 1993 podepsána příkazní
smlouva (s platností pro rok 1993) mezi Nadací EVA
a MŽP ČR na základě které obdrželo
NSEV jeden milion Kč z rozpočtu odboru ekologické
politiky MŽP ČR. Nejednalo se však o smlouvu
původně zamýšlenou, ale v podstatě
o taxativní objednávku určených služeb,
tedy v podstatě o původně zamýšlenou
"nadstavbu". Projednávání smlouvy
bylo komplikováno absencí ekonomického zajištění
usnesení vlády 232/92, nekompatibilností
současné ekonomické legislativy a přetížením
zodpovědných referentů MŽP ČR
řadou dalších, zejména operativních
úkolů. Ekonomické zajištění
NSEV pro následující roky předpokládá
každoročně opakovaná jednání,
nové smlouvy a závisí na dobré vůli
zodpovědného aparátu MŽP ČR.
Úkol č. 1, usnesení 232/92 vlády
ČR nebyl splněn dle původního záměru.
Smlouva s Nadací byla uzavřena s více než
půlročním zpožděním a
zcela jiná než předpokládalo toto usnesení.
Nadace neobdržela prostředky přislíbené
ve výběrovém řízení
a ani další vstupní podmínky tohoto
výběrového řízení nebyly
dodrženy. Osud Národního střediska EV
je nejistý, neboť nemá žádné
záruky že v příštím roce
od státu obdrží prostředky na činnost.
Vedle neplnění usnesení vlády jde
ze strany MŽP ČR i o porušení občanského
zákoníku, hlavy 19 (veřejná soutěž),
§ 848, který stanoví povinnost vyhlašovatele
veřejné soutěže dodržet soutěžní
podmínky, resp. poskytnout ceny dle vyhlášení
soutěže, případně i v souběhu
s § 850 a násl. o veřejném příslibu.
Současná situace nedává předpoklad
stabilizace Národního střediska EV a nenapomáhá
účinnému vytváření potřebné
struktury center a středisek ekologické výchovy.
2. Vytvářet podmínky pro zařazení ekologické výchovy do přípravy posluchačů všech pedagogických oborů jednotlivých středních škol, vysokých škol a fakult. Začlenit ekologickou výchovu do dalšího vzdělávání učitelů a výchovných pracovníků všech typů a stupňů škol a středisek mimoškolní výchovy.
Z: MŠMT ČR |
T: průběžně |
ttaadyy
Situace na pedagogických školách, ani v dalším
vzdělávání učitelů v
oblasti ekologické výchovy nejeví zatím
žádné viditelné změny. Je zřejmé,
že tento úkol má dlouhodobou platnost a výsledky
jeho plnění se projeví až po mnoha letech.
Tím spíše by bylo třeba věnovat
jeho plnění soustředěnou pozornost
ze strany MŠMT ČR, MŽP ČR i nezávislých
organizací. Konkrétní opatření
k plněn tohoto úkolu by mělo MŠMT ČR
široce zveřejňovat a umožnit veřejnou
kontrolu jeho plnění. Jen tak se lze vyhnout neplodnému
formalismu. Bez bližší konkretizace je například
termín "ekologizace již existujících
předmětů" používaný
MŠMT ČR zavádějící a nelze
si pod ním nic konkrétního a účinného
představit. Přitom je nutno sledovat nejen příklady
"výjimečné kvality", ale zejména
celkovou plošnou efektivitu. Podle informací z terénu
- z jednotlivých škol na základě osobních
kontaktů je plnění úkolu ze strany
MŠM ČR formální. Faktické podmínky
pro uplatňování ekologické výchovy
z plošného hlediska stagnují, či se
spíše zhoršují v závislosti na
osobním názoru vedení školy na problematiku
ekologické výchovy.
Pro celkové objektivní hodnocení úkolu
č. 2 usnesení 232/92 vlády ČR nemáme
dostatek informací. Dle našeho subjektivního
názoru není plnění tohoto úkolu
dostatečné, informace o jeho plnění
ze strany MŠMT ČR jsou formální a nekonkrétní.
3. Podporovat a iniciovat doplnění sítě regionálních zařízení pro praktickou ekologickou výchovu a středisek ekologických informací pro veřejnost. Zajistit jim z úrovně státních orgánů a organizací přístup k informacím z oblasti ekologické výchovy a ochrany životního prostředí. Vytvářet podmínky pro postupnou profesionalizaci těchto zařízení.
Z: MŽP ČR, MŠMT ČR, MK ČR | T: průběžně |
Vzhledem k absenci ekonomického zajištění
tohoto usnesení je jakákoli "podpora"
zařízení EV a jejich profesionalizace v podstatě
nereálná, respektive formální. Těžko
lze považovat za podporu rozvoje a profesionalizace ve smyslu
usnesení vlády morální podporu, či
pochvalné a doporučující dopisy, což
je tak jediné, co MŽP, MŠMT a MK v této
oblasti může. Tento bod nelze směšovat
s podporou formou konkursů pro občanská sdružení,
neboť jsou jednak předmětem zvláštního
úkolu a jednak z nich nelze čerpat mzdové
prostředky. Prostřední věta uvedeného
úkolu, týkající se informací
je plněna pouze částečně, umožněním
přístupu k informacím. V usnesení
vlády č. 232 je však použito slova "Zajistit",
což předpokládá aktivní roli
MŽP v této oblasti. Tato role se však od minulého
roku eliminací dotací na periodika nevládních
organizací a rušením odboru pro styk s veřejností
naopak omezila.
Úkol č. 3, usnesení 232/92 vlády
ČR není plněn a je v daném kontextu
bez zajištění finančních zdroj
neplnitelný.
4. Podporovat za koordinace MŽP ČR programy ekologické výchovy a vzdělávání a zajistit realizaci těchto programů v příslušných resortech státní správy.
Z: MŠMT ČR, MK ČR, MZe ČR, MZd ČR, MV ČR, MPr ČR, MOCR ČR, MŽP ČR, | T: 1. 9. 1992 |
Až teprve při jednání vlády ČR
došlo v tomto úkole k drobné, leč podstatné
změně. Prvním slovem bylo totiž původně
"Zpracovat". Úkol byl formulován proto,
aby každý z uvedených resortů vytvořil
vlastní program ekologické výchovy a realizoval
jej, o čemž svědčí i ponechaný
termín plnění. Změnou slova došlo
k situaci, ve které vzniknul-li by náhodou v termínu
1. 4. až 1. 9. 1992 v některém z uvedených
resort nějaký program ekologické výchovy,
měl by jej tento resort podporovat a realizovat. Žel
nestalo se tak a úkol je tedy vlastně splněn,
neboť bez odezvy pominul.
Úkol č. 4, usnesení 232/92 vlády
ČR byl změnou jednoho slova při jednání
vlády degradován a stal se nesmyslným. Formálně
vzato byl splněn, neboť nám není známo
že by v dané době byl nějaký
program EV ve vyjmenovaných resortech předložen.
5. V souladu s Pravidly pro poskytování dotací ze státního rozpočtu ČR občanským sdružením a statuty příslušných fondů (včetně Státního fondu životního prostředí ČR) vypisovat granty, konkursy a tvůrčí stipendia na řešení výzkumných prací a významných projektů v oblasti,ekologické výchovy. Napomáhat občanským sdružení ve vyhledávání mezinárodní podpory ekologicko-výchovných programů.
Z: MŽP ČR, MŠMT ČR | T: průběžně |
Ministerstvo životního prostředí ČR
tento úkol plní pouze částečně.
Jako předchozí roky i pro rok 1993 vyhlásilo
MŽP ČR konkursy pro občanská sdružení
ve kterých je zahrnut i zvláštní program
ekologické výchovy. Mimo hodnocení plnění
úkolu stojí za zmínku nepružný
systém této podpory. Poměrně náročnou
agendu konkursu totiž zajišťuje na MŽP ČR
jeden pracovník a to navíc, k mnoha dalším
úkolům své pracovní náplně.
I Státní fond životního prostředí
ČR poskytuje, byt omezeně a s velkými administrativními
nároky určité prostředky na ekologickou
výchovu. Z pojetí úkolu plyne, že by
MŽP ČR mělo také poskytovat prostředky
na stipendia v oblasti EV. Dle sraktického pokusu se však
ukázalo že to není možné, neboť
to neumožňují rozpočtová pravidla.
Bohužel se také od odchodu Mgr. Bouzkové a
od zrušení odboru pro styk s veřejností
nikdo na MŽP ČR nevěnuje pomoci občanským
sdružením ve vyhledávání mezinárodní
podpory.
Úkol č. 5, usnesení 232/92 vlády
ČR je ze strany MŽP ČR plněn pouze částečně.
Ministerstvo školství, mládeže a tělovýchovy
ČR vypustilo pro rok 1993 z konkursů pro občanská
sdružení program podpory aktivit při ochraně
přírody a životního prostředí.
Formulace tohoto programu v roce 1992 odpovídala definici
ekologické výchovy uvedené v usnesení
vlády 232. To však nebránilo MŠMT tvrdit,
že programy ekologické výchovy nezrušilo,
neboť "v roce 1992 žádné nebyly".
Za splnění tohoto programu MŠMT považuje
vyhlášení grantového úkolu "ekologické
aktivity dětí a mládeže" v rámci
programů resortního výzkumu. Tyto granty
jsou však určeny především pro
vědecká a výzkumná pracoviště
a nesplňují podmínku uvedenou v první
větě dotčeného úkolu. MŠMT
dále uvádí; že ač nebyl vypsán
zvláštní program pro projekty ekologické
výchovy v rámci programů podpory a ochrany
mládeže, byly tyto v roce 1993 podpořeny vyšší
částkou než v roce 1992. Toto tvrzení
1) není nijak doloženo, 2) tím, že nebyl
program vyhlášen, většina potenciálních
zájemců se nepřihlásila se svými
projekty, 3) o projektech této oblasti nerozhodovala (oproti
minulým rokům) odborná komise z oboru EV.
Není nám známa žádná aktivita
MŠMT ČR v napomáhání občanským
sdružením ve vyhledávání mezinárodní
podpory pro ekologickou výchovu. V rozsáhlé
korespondencí jsme byli dále poučeni, že
nám nepřísluší hodnotit plnění
usnesení vlády a že další výměna
názorů bez nových skutečností
je neefektivní a tudíž bezpředmětná.
Úkol č. 5 usnesení 232/92 vlády
ČR není ze stran-MŠMT ČR plněn.
6. Na základě konkrétních dohod vytvořit větší prostor pro problematiku ekologické výchovy ve vysílání české televize a rozhlasu.
Z: MŽP ČR |
T: 1. 9. 1992 |
Výše uvedená jednání probíhala
v roce 1992. Rozpuštěním odboru pro styk s
veřejností MŽP ČR však jednání
ustala.
Úkol č. 6, usnesení 232/92 vlády
ČR nebyl sněn.
7. Projednat, aby při udělování licencí soukromým rozhlasovým a televizním společnostem Radou České republiky pro rozhlasové a televizní vysílání byl uplatňován požadavek na dostatečný vysílací čas pro ekologickou výchovu.
Z: MŽP ČR |
T: průběžně |
Výše uvedená jednání probíhala
v roce 1992. Rozpuštěním odboru pro styk s
veřejností MŽP ČR však jednání
ustala.
Úkol č. 7, usnesení 232/92 vlády
ČR není plněn.
8. V územních odborech ministerstva životního prostředí České republiky pověřit konkrétního pracovníka zodpovědností za oblast ekologické výchovy v regionu.
Z: MŽP ČR |
T: 1. 1. 1993 |
V závěru roku 1992 vydal nám. ministra ŽP
ČR pokyn k pověření uvedených
pracovníků s ustanovením, že pokud nebude
konkrétní pracovník pověřen,
bude za pověřeného pracovníka považován
přímo přednosta územního odboru.
Tak došlo k formálnímu splnění
úkolu. Nebyly však vytvořeny personální
ani finanční podmínky pro faktickou práci
těchto pověřených pracovníků,
kteří dostali tuto náplň navíc
ke svému plnému úvazku pro jiné činností
a to bez jakékoli pracovní úlevy či
mzdového zvýhodnění. Realizace smyslu
úkolu tedy záleží na osobním
přesvědčení, zájmu a nadšení
pověřených pracovníků. V současné
době, kdy dochází k další redukci
pracovníků územních odborů
MŽP je odpovědné plnění úkolu
absurdní. Ti, kteří nepřistupují
k úkolu formálně tak činí většinou
nad rámec svých povinností a své pracovní
doby.
Úkol č. 8, usnesení 232/92 vlády
ČR byl splněn formálně.
9. V referátech životního prostředí okresních úřadů pověřit konkrétního pracovníka zodpovědností za oblast ekologické výchov v okrese.
Z: MV ČR | T: 1. 1. 1993 |
Ministerstvo vnitra splnilo uvedený úkol tím,
že jej přeneslo na přednosty okresních
úřadů. Ministerstva vnitra neuvolnilo žádné
prostředky pro ocenění těchto pracovníků,
ani jinak nepodpořilo možnosti jejich práce.
Z tohoto důvodu nebyli v řadě okresů
pověřeni žádní pracovníci,
jinde proběhlo zcela formální pověření
a pracovník tuto funkci fakticky nevykonává.
Častějším případem je,
že pověřený pracovník by tuto
činnost vykonávat chtěl, ale ostatní
pracovní vytížení, či jeho nadřízení
mu to neumožní. Poměrně ojedinělé
jsou kladné případy, kdy došlo k pověření
pracovníka i k vytváření podmínek
pro jeho práci. Realizace úkolu záleží
opět na osobním přesvědčení,
zájmu a nadšení pověřených
pracovníků a pochopení jejich nadřízených.
Ti, kteří nepřistupují k úkolu
formálně tak činí většinou
nad rámec svých povinností a své pracovní
doby. Plnění úkolu komplikuje navíc
legislativní vymezení působnosti okresních
úřadů a návazná účetní
osnova kde není v taxativním výčtu
uvedena ekologická výchova a tím na ní
nelze uvolňovat finanční prostředky.
V nedávné době pracovalo a rozeslalo ministerstvo
vnitra nové vzorové struktury okresních úřadů
ve kterých není prostor pro ekologickou výchovu
vyčleněn.
Úkol č. 9, usnesení 232/92 vlády
ČR nebyl splněn
10. Na pracovištích státní ochrany přírody, zejména v národních parcích a vybraných chráněných krajinných oblastech, vytvořit profesionální úseky pro výchovnou činnost.
Z: MŽP ČR | T: 1. 1. 1993 |
Se zrušením odboru pro styk s veřejností
MŽP ČR přestalo být plnění
tohoto úkolu na MŽP ČR sledováno. Na
některých správách NP a CHKO existují
úseky pro výchovnou činnost, ale většinou
již z doby před 1. dubnem 1992 a zcela bez návaznosti
na usnesení vlády 232. Podle našich informací
je situace neuspokojivá, neboť se v praxi jedná
většinou pouze o část pracovního
úvazku jednoho pracovníka. Zda v tomto směru
existuje nějaký přehled na Českém
ústavu ochrany přírody nám není
známo.
Úkol č. 10, usnesení 232/92 vlády
ČR je plněn nedostatečně na zodpovědném
ministerstvu nejsou ani potřebné informace.
III. ZÁVĚR HODNOCENÍ
Dnes, po více než roce působnosti, po více
než roce "uplatňování" strategie
státní podpory ekologické výchovy
je možno bilancovat:
První úkol usnesení není plněn,
resp. je plněn nedostatečně, neboť výsledky
práce, reálná podpora i zájem MŽP
ČR o tuto oblast trvale klesá.
Druhý bod usnesení, deset hlavních úkolů
lze zařadit do přehledu:
Z 10 hlavních úkolů | 2 jsou (s)plněny formálně |
4 jsou plněny částečně - nedostatečně | |
4 nejsou prokazatelně (s)plněny |
Na ministerstvu životního prostředí
ČR
byl zrušen odbor pro styk s veřejností a počet
pracovníků zabývajících se
přímo ekologickou výchovou byl redukován
ze čtyř na jednoho. Tento poslední pracovník
podal před několika dny výpověď.
Ministerstvo zrušilo bez náhrady i Poradní
sbor pro ekologickou výchovu.
Na ministerstvu školství
byl zrušen zvláštní konkursní program
pro občanská sdružení "Podpora
aktivit při ochraně přírody a životního
prostředí" do kterého byly zařazovány
projekty ekologické výchovy. Ministerstvo nedbá
na povinnost středních odborných škol
a učilišť vyučovat předmět
"základy ekologie". Tento předmět
z řady škol a učilišť mizí,
stejně jako jsou omezovány i další předměty
jako biologie, pozemky a pod. V uplatňování
ekologické výchovy při výuce posluchačů
pedagogických oborů i v dalším vzdělávání
učitelů se neprojevují žádné
zjevné změny k lepšímu.
Schváleno radou Agentury Koniklec
a určeno k zveřejnění
Za správnost