Předkládá:
Doc. Ing. Václav Klaus, CSc. v.r.
předseda vlády
Zpracoval:
JUDr. Jan Kalvoda v.r.
místopředseda vlády pověřený
řízením Úřadu pro legislativu
a veřejnou správu
září 1994
I. Úvod
Poslanecká sněmovna Parlamentu České
republiky svým usnesením č. 446 z 9. července
1994 požádala vládu České republiky,
aby jí do 30. září. 1994 předložila
koncepční materiál o záměrech
vlády v oblasti reformy veřejné správy
včetně analýzy současného stavu
a přehledu legislativních návrhů,
které by měla Poslanecká sněmovna
do konce roku 1995 projednat.
Reforma veřejné správy se dotýká
širokého okruhu problémů ústřední
státní správy i územní správy.
Jde o dlouhodobý soustavný proces tvořený
řadou dílčích vzájemně
souvisejících kroků. Zahrnuje rozsáhlé
spektrum významných reformních opatření
zejména ve sféře ekonomické i sociální.
K prvním zásadním změnám v
územní správě došlo po listopadu
1989. Spočívaly především ve
zrušení národních výborů
a jejich nahrazení obcemi jako základními
územními samosprávnými subjekty a
dále okresními úřady jako orgány
státní správy se všeobecnou působností.
Nedořešen však zůstal druhý stupeň
samosprávy.
V programovém prohlášení vlády
ČR z července 1992 reforma státní
správy a její decentralizace zahrnuta mezi prvořadé
úkoly. Pro splnění tohoto úkolu a
současně naplnění čl. 99 Ústavy
ČR předložila vláda Poslanecké
sněmovně Parlamentu České republiky
30. června 1994 návrh ústavního zákon
o vytvoření vyšších územních
samosprávných celků a 31. srpna 1994 návrh
ústavního zákona o působnosti vyšších
územních samosprávných celků.
V návaznosti na ústavní zákon o vytvořen
vyšších územních samosprávných
celků vláda rovněž předložil.
Poslanecké sněmovně Parlamentu České
republiky Seznam základních doprovodných
legislativních dokumentů, které bude nutno
v souvislosti s vytvořením vyšších
územních samosprávných celků
nově připravit nebo u nichž bude nutné
provést změny a doplnění.
Ve svém programovém prohlášení
se vláda dále zavázala vypracovat návrh
právní úpravy postavení zaměstnanců
ve státní správě. V současné
době je již připraveno paragrafované
znění návrhu zákona o státní
službě některých státních
zaměstnanců (služební zákon).
Od roku 1990 byla přijata celá řada legislativních
dokumentů vztahujících se k reformě
veřejné správy. Za nejdůležitější
je možno považovat tyto:
- zákon ČNR č. 367/1990 Sb., o obcích
(obecní zřízení),
- zákon ČNR č. 418/1990 Sb., o hlavním
městě Praze,
- zákon ČNR č. 425/1990 Sb., o okresních
úřadech, úpravě jejich působnosti
a o některých dalších opatřeních
s tím souvisejících,
- zákon ČNR č. 368/1990 Sb., o volbách
do zastupitelstev v obcích,
- nařízení vlády České
republiky č. 475/1990 Sb., kterým se určují
pověřené obecní úřady
(365),
- nařízení vlády České
republiky č. 82/1992 Sb., kterým se určují
další pověřené obecní
úřady (16),
- zákon ČNR č. 565/1990 Sb., o místních
poplatcích,
- zákon ČNR č. 576/1990 Sb., o pravidlech
hospodaření s rozpočtovými prostředky
České republiky a obcí v České
republice (rozpočtová pravidla republiky). Důležitá
změna zákonem ČNR č. 10/1993 Sb.,
o státním rozpočtu České republiky
na rok 1993, o změně a doplnění některých
zákonů České národní
rady a některých dalších předpisů,
- zákon ČNR č. 553/1991 Sb., o obecní
policii.,
- zákon ČNR č. 172/1991 Sb., o přechodu
některých věcí z majetku České
republiky do vlastnictví obcí.,
- zákon ČNR č. 298/1992 Sb., o volbách
do zastupitelstev v obcích a o místním referendu,
- ústavní zákon č. 1/1993 Sb., Ústava
České republiky,
- zákon ČNR č. 152/1994 Sb., o volbách
do zastupitelstev v obcích a o změně a doplnění
některých dalších zákonů,
- návrh ústavního zákona o vytvoření
vyšších územních samosprávných
celků,
- návrh ústavního zákona o působnosti
vyšších územních samosprávných
celků.
II. Analýza současného stavu
1. Územní členění státu
a) Obce
Dosavadní územní členění
státu je upraveno zákonem č. 36/1960 Sb.,
o územním členění státu.
Státní území podle cit. zákona
se dělí na kraje, okresy a obce; území
hl. města Prahy tvoří samostatnou územní
jednotku. K 1. lednu 1994 bylo na území České
republiky 7 krajů, 75 okresů a 6 230 obcí.
b) Okresy
V roce 1960 došlo při. vytvoření, nových
okresů v některých případech
k necitlivým zásahům do územní
organizace, které je třeba odstranit. Na základě
usnesení vlády ČR č. 358 z 29. června
1994 se zpracovává návrh změn hranic
dosavadních okresů, popř. vytvoření
nových okresů. Změny musejí být
provedeny před vytvořením vyšších
územních samosprávných celků,
neboť jejich územní obvody jsou v návrhu
ústavního zákona o vytvoření
vyšších územních samosprávných
celků vymezeny pomocí území okresů.
c) Vyšší územní samosprávné
celky (země/kraje)
Vláda zpracovala základní právní
dokumenty pro vytvořeni vyšších územních
samosprávných celků a předložila
je Poslanecké sněmovně Parlamentu ČR.
2. Samospráva
V současné době v České republice
existuje samospráva na úrovni obcí. Od roku
1990 počet obcí vzrostl ze 4 104 na 6 230, tj. o
51,8 %. Podle výsledků sčítání
lidu, domů a bytů (březen 1991) mělo
z celkového počtu 5 768 obcí plných
78 % (tj. 4 510 obcí) počet obyvatel nižší
než 1000. Od té doby proces štěpení
obcí na menší dále pokračuje.
K 1.1.1994 obce s počtem obyvatel menším než
1000 tvořily již 80,3 % (srov. příloha
č. 1).
3. Státní správa
Státní správa je vykonávána
na úrovní obcí, okresů a ústředních
orgánů státní správy. Na různých
úrovních v území (kraj, okres či
jinak vymezené území) působí
celkem 26 druhů specializovaných (dekoncentrovaných)
orgánů státní. správy (příloha
č.2), z toho 5 nových druhů dekoncentrovaných
orgánů vzniklo po roce 1989 (školské
úřady, úřady práce, Puncovní
úřad, Česká inspekce pro šlechtění
a plemenitbu hospodářských zvířat,
Český metrologický institut). Vedle dekoncentrovaných
orgánů působí v území
detašovaná pracoviště (územní
odbory) jednotlivých ministerstev (Ministerstva hospodářství,
Ministerstva zemědělství, Ministerstva školství,
mládeže a tělovýchovy, Ministerstva
životního prostředí, Ministerstva pro
hospodářskou soutěž, Ministerstva práce
a sociálních věcí - příloha
č.3).
Zákonem č. 425/1990 Sb. byla zřízena
okresní shromáždění. Do jejich
působnosti náleží schvalování
rozdělení dotací do rozpočtů
obcí na návrh přednosty okresního
úřadu a schvalování a kontrola rozpočtu
a závěrečného účtu okresního
úřadu.
4. Statutární města
Zákon o obcích přiznává postavení
statutárního města třinácti
městům, tj. Českým Budějovicím,
Plzni, Karlovým Varům, Ústí n. Labem,
Liberci, Hradci Králové, Pardubicím, Brnu,
Zlínu, Olomouci, Ostravě, Opavě a Havířovu.
Ze samotného pojmu statutární město
nevyplývají žádné zvláštní
působnosti orgán města. Statutární
města se de facto rozpadají do dvou skupin Jednu
skupinu tvoří města územně
členěná a v nich zvláštní
postavení mají Plzeň, Brno a Ostrava, jejichž
magistráty mají působnost okresních
úřadů, druhou skupinu pak představují
města která se již dále nečlení.
Rozdělení výkonu státní správy
mezi orgány částí města a orgány
města určují obecně závaznou
vyhláškou města sama. Odvolacím orgánem
proti rozhodnutím magistrátu měst Plzeň,
Brno a Ostrava jsou ústřední orgány
státní správy. Tato tři statutární.
města vykonávají ve státní
správě prvoinstanční a druhoinstanční
působnost současně.
Druhá skupina statutárních měst má
působnost pověřených obecních
úřadů a odvolacím orgánem proti
jejich rozhodnutím jsou okresní úřady.
Jejich faktická různorodost se promítá
do odlišné působnosti při výkonu
státní správy, kde na jedné straně
stojí tři největší města
s působností okresních úřadů
a na druhé straně všechna ostatní města
s menším rozsahem působnosti.
5. Hlavní město Praha
Území hl. města Prahy se v současné
době člení na 57 částí.
Situace vznikla direktivním připojováním
jednotlivých venkovských obcí k hlavnímu
městu Praze, přičemž tyto části
byly zachovány jako správní jednotky. Praha
zahrnuje velmi různorodá území. Mez
i některými obcemi přičleněnými
k Praze (např. staré královské město
Zbraslav) a vlastním městem Praha se rozkládají
velká, zcela neurbanizovaná území.
Osídlení v některých obcích
nemá ani městský charakter.
Základní problémy
K územnímu členění státu
Území malých obcí zejména z
hlediska sociálních a ekonomických vazeb
a efektivního výkonu státní správy
neodpovídá současným požadavkům
a potřebám moderní efektivní správy
obcí.
K samosprávě
- Důležitým problémem reformy územní
správy je otázka financování. Zákonná
úprava rozpočtových pravidel v současné
podobě nerozlišuje územní samosprávu
a územní státní správu v kategorii
územních rozpočtů.
- K významným problémům samosprávy
patří zejména schopnost obce samostatně
spravovat své záležitosti. Ta je dána
především mírou finanční
samostatnosti, sociální integrace, vnitřní
politické a společenské strukturovanosti,
která je podmínkou politického života
obce. Řada zvláště menších
obcí uvedeným hlediskům neodpovídá,
což se projevuje zejména v nedostatečné
stabilitě zvolených orgánů (často
opakovanými volbami do obecního zastupitelstva)
a neschopností obce zajistit výkon státní
správy na svém území v požadované
kvalitě.
- Vládní návrhy ústavních zákonů
o vytvoření vyšších územních
samosprávných celků a o jejich působnosti
řeší některé otázky související
s vytvořením vyšších územních
samosprávných celků. Dořešení
si vyžádá zejména složení
a vnitřní strukturu orgánů vyšších
územních samosprávných celků,
vymezení majetku těchto územních celků
a jejich finanční zdroje.
- Stávající právní úprava
postavení zaměstnanců samosprávy provedená
zákoníkem práce neřeší
nezbytná omezení jejích práv, vyplývající
ze specifického zaměstnaneckého vztahu, ani
na druhé straně výhody s tímto vztahem
spojené.
Ke státní správě
- Dosavadní systém státní správy
je funkční, vykazuje však některé
nedostatky. Jde především o to, že ústřední
orgány státní správy jsou zbytečné
zatěžovány výkony, které mají
často povahu prvoinstančního rozhodování.
To částečně odčerpává
jejich kapacitu pro řešení zásadních,
koncepčních otázek, omezuje rozsah a kvalitu
řídící, metodické a konzultační
činnosti.
- S touto situací souvisí nadměrné
množství dekoncentrovaných orgánů
státní správy v území, mezi
nimiž neexistuje dostatečná koordinovaná
spolupráce, což ve svých důsledcích
vede i k zvyšování nákladů na
státní správu.
- Dosud existují okresní shromáždění
zřízená v souvislosti s hospodářskou
funkcí okresních úřadů. Okresní
shromáždění tak, jak jsou koncipována
zákonem o okresních úřadech, mají
povahu quasisamosprávných orgánů,
nemají rozhodovací pravomoc ani odpovědnost.
- Zřizovatelská funkce okresních úřadů
měla zaniknout podle původní zákonné
úpravy k 31.12.1992. V roce 1992 byla tato lhůta
prodloužena do 31.12.1994 Ve vládním návrhu
novely zákona o okresních úřadech
ze září 1994 se tato lhůta dále
prodlužuje s tím, že konečný termín
je ponechán na rozhodnutí vlády.
- Jisté problémy pro racionální a
kvalifikovaný výkon státní správy
tvoří značné množství
obcí s pověřenými obecními
úřady (celkem 381). Snaha přiblížit
výkon státní správy občanům
je limitována schopností zajistit její kvalifikovaný,
řádný a jednotný výkon na celém
území státu. Ukazuje se, že v současné
době není a ani v dohledné době nebude
k dispozici dostatečné množství odborníků,
které by dovolovalo přenést větší
rozsah výkonu státní správy na tak
velký počet územních jednotek.
Ke statutárním městům
- Města určená zákonem jako statutární
vykazují nadále významné rozdíly
v působnosti při výkonu státní
správy.
- Vzhledem k tomu, že podle platné právní
úpravy existují v systému státní
správy tři stupně, je ve statutárních
městech soustředěn prakticky veškerý
výkon státní správy včetně
odvolacího řízení. Tato skutečnost
a také závislost zaměstnanců magistrátních
úřadů na radě zastupitelstva města
ovlivňuj i možnost státu zajišťovat
na daném území jednotný výkon
státní správy, kontrolovat jej a předcházet
neodůvodněnému zasahován samosprávy
do státní správy.
K hlavnímu městu Praze
- Nadměrný počet městských
částí, vykonávajících
přenesen státní správu v různém
rozsahu, činí organizaci měst nepřehlednou
a ztěžuje jeho správu.
- Přestože z právního hlediska je Praha
jednou obcí, nedošlo v některých případech
připojených obcí ke skutečné
integraci s územím Prahy.
- Předmětem konfliktu v Praze je rozsah samosprávy
vykonávané jednotlivými částmi
města a městem jako celkem. S tím je spojena
otázka, jménem koho je samospráva vykonávána.
Složitě je také řešena právní
subjektivita částí a celku města.
- Rozdělení výkonu státní správy
v Praze, tak jak je provedeno statutem, je značně
komplikované. Příčina spočívá
ve složitosti správního členění
města. Nejmenší části města
téměř žádnou státní
správu nevykonávají a na jejich území
ji zajišťují jiné části
města. Občanovi není vždy zřejmé,
který orgán na kterém úseku státní
správy je příslušný k vyřízení
jeho záležitosti.
III. Koncepce dalšího postupu reformy veřejné
správy
Na základě výše uvedené analýzy
a v návaznosti na již provedené organizační
a legislativní kroky pohlíží vláda
na reformu veřejné správy jako na dlouhodobý
postupný proces při maximálním využití
existujícího systému. Základní
důraz bude kladen na efektivnost, racionalizaci a minimalizaci
nákladů.
V tomto kontextu vláda akcentuje základní
úlohu obcí a obecních úřadů,
jejichž pojetí i struktura se osvědčily
jako funkční při zajišťování
územní správy.
Vláda zaměří pozornost na vytvoření
mechanismu, který napomůže překonávat
nefunkční rozdrobenost do malých obcí
a s tím spojenou finanční a ekonomickou nesamostatnost
a neschopnost plnit základní úkoly samosprávy.
K tomu hodlá navrhnout obecná pravidla umožňující
v případě nefunkčnosti obcí
jejich začlenění do větších
celků. Důvodem k takovému opatření
mohou být mj. tyto skutečnosti:
- během funkčního období volených
orgánů obce bude nutné volby do nich častěji
opakovat, protože počet členů zastupitelstva
klesne pod zákonem stanovené minimum, nebo obecní
zastupitelstvo nebude vůbec zvoleno,
- obec a její samosprávné orgány závažným
způsobem porušují zákony a jiné
právní předpisy a přes dvojí
písemné upozornění k nápravě
nezákonných opatření zůstanou
nečinné, čímž se obec stane nefunkční.
Tento požadavek odpovídá zájmu státu
a občanů na fungování samosprávy,
která patří k základním principům
Ústavy. Příliš časté opakování
voleb či dokonce nezvolení zastupitelstva vyvolává
stabilitu veřejné správy, která je
ke škodě nejen občanům dané obce,
ale i širších komunit.
Vláda navrhne právní úpravu řešení
případů, kdy obec (jakékoli velikosti)
odmítá dodržovat zákony.
Pokud jde o vytvoření vyšších územních
samosprávných celků, je záměrem
vlády, aby volby do jejich zastupitelstev se konaly na
stejných principech jako volby do Poslanecké sněmovny
Parlamentu České republiky.
Současně s vytvořením samosprávy
na úrovni vyšších územních
samosprávných celků vláda navrhne
způsob jejich vybavení majetkem a urči okruh
finančních zdrojů nutných pro realizaci
jejich samosprávných funkcí. Základním
zdrojem majetku vyšších územních
samosprávných celků může být
dnes jenom majetek České republiky.
Při řešení tzv. územních
rozpočtů bude respektován a skutečnost,
že územní samosprávné celky jsou
samostatné, od stát u oddělené veřejnoprávní
subjekty, které hospodaří podle vlastního
rozpočtu. Veškeré vztahy státního
rozpočtu k rozpočtům územních
samospráv jsou vnějšími vztahy. Proto
vláda navrhne novou zákonnou úpravu hospodaření
s rozpočtovými prostředky samosprávy.
Příjmy vyšších územních
samosprávných celků budou tvořit zejména
vlastní příjmy, jako jsou podíly na
daních stanovené zvláštním zákonem.
Vedle podílů na daních tvoří
podstatný příjmový zdroj územní
samosprávy dotace ze státního rozpočtu,
příp. pokuty. K příjmům budou
dále patřit příjmy z hospodaření
s vlastním majetkem, půjčky a dary.
Výdaje vyššího územního
samosprávného celku budou tvořit zejména
výdaje spojené se zabezpečováním
úkolů plynoucích z působností
vyššího územního samosprávného
celku.
Pokud jde o státní dotace jako jeden z příjmů
vyšších územních samosprávných
celků, stát se zaměří především
na prosazení státního zájmu, kterým
v konečných důsledcích je i odstranění
neúnosných rozdílů mezi územními
samosprávnými celky.
Stát nemá možnost zasahovat do způsobu
nakládání s prostředky územní
samosprávy. Pro vyloučení neodůvodněných
rizik vláda navrhne zákonnou úpravu hospodaření
s majetkem územních samosprávných
celků. Vzhledem k tomu, že nejde o majetek orgánů
samosprávy, které s ním sice legitimně
hospodaří, ale jde o majetek celého územního
samosprávného společenství, je takovéto
omezení žádoucí.
Náklady na aparát zemských/krajských
orgánů samosprávy budou hrazeny z rozpočtu
samosprávy. Stanovení velikosti aparátu samosprávy
je v působnosti samosprávných orgánů
země/kraje.
Reforma státní správy vychází
ze zachování postavení okresních úřadů
jako důležitých orgánů státní
správy, u nichž bude těžiště
prvoinstančního rozhodování. V případech,
kdy v 1. instanci rozhodují pověřené
obce, budou rozhodovat jako odvolací orgán.
Okresní úřady budou výhradně
orgány státní správy a přestanou
plnit funkci zakladatelů státních podniků
v termínu, který vláda určí
svým nařízením. Vláda zváží,
zda bude okresním úřadům zachována
možnost zřizovat rozpočtové a příspěvkové
organizace.
Do soustavy orgánů vykonávajících
státní správu budou kromě okresních
úřadů patřit:
- obce, na které byla přenesena působnost
ve státní správě,
- zemské/krajské úřady [Poznámka:
název "krajské/zemské úřady"
je v textu použit pouze pro vyjádření
skutečnosti, že na úrovni vyšších
územních samosprávných celků
bude vykonávána státní správa.
Nepředjímá však vlastní řešení
institucionálního uspořádání
výkonu státní správy na této
úrovni.],
- ministerstva a jiné ústřední orgány
státní správy.
Tuto soustavu doplňují další tzv. dekoncentrované
orgány státní správy, působící
v území okresu nebo kraje, případně
v jinak vymezeném území.
Na úrovni obcí bude zachováno organizačně-institucionální
spojení samosprávy a státní správy.
Základními jednotkami výkonu státní
správy v první instanci zůstanou pověřené
obecní úřady. Prověří
se však jejich počet a racionálnost jejich
rozmístění.
Vláda bude věnovat pozornost zvláštní
právní úpravě postavení zaměstnanců
obcí zajišťujících státní
správu v obci. V této souvislosti mohou být
využity určité instituty připravovaného
zákona o státní službě některých
státních zaměstnanců (služební
zákon).
Zemské/krajské úřady budou plnit především
funkci odvolacích orgánů proti prvoinstančním
rozhodnutím okresních úřadů.
Rozhodovací činnost ve správním řízení
na jednotlivých úsecích státní.
správy bude v zásadě končit na úrovni
zemských/krajských úřadů.
Vláda zváží možnost zahrnout do
působnosti zemských/ krajských úřadů
rovněž působnost:
- školských úřadů,
- regionálních pracovišť Ministerstva
hospodářství, pokud jde o otázky územního
řízení a stavebního řádu,
- územních odborů Ministerstva životního
prostředí,
- územních odborů Ministerstva zemědělství.
Orgánem zemského/krajského úřadu
se stane krajský hygienik.
Ty působnosti ve státní správě,
které byly v roce 1990 přeneseny na ministerstva,
mohou být svěřeny zemským/krajským
úřadům. Na zemský/krajský úřad
bude dále v maximální možné míře
přenesena prvoinstanční rozhodovací
působnost ministerstev, např. na úseku:
- vodního hospodářství - rozhodování
ve vodohospodářských věcech hraničních
toků,
- odpadového hospodářství - rozhodování
o zřizování a umístění
zařízení ke zneškodňování
odpadů v případě veřejného
zájmu a při střetu zájmů okresních
úřadů,
- ochrany přírody - schvalování plánu
péče o chráněné krajinné
oblasti.
V oblasti ústřední státní.
správy je záměrem vlády posílit
řídící činnost ministerstev
ve svěřených úsecích, stejně
jako činnost legislativní, koncepční,
kontrolní a koordinační. V potřebném
rozsahu jim zůstane rozhodování ve správním
řízení.
V souvislosti s vytvořením vyšších
územních samosprávných celků
budou postupně přecházet působnosti
detašovaných pracovišť Ministerstva hospodářství,
Ministerstva zemědělství a Ministerstva životního
prostředí na zemské/krajské úřady.
Zachována budou detašovaná pracoviště
Ministerstva pro hospodářskou soutěž,
Ministerstva školství, mládeže a tělovýchovy,
Ministerstva práce a sociálních věcí
a České správy sociálního zabezpečení.
V návaznosti na vytvoření vyšších
územních samosprávných celků
vláda prověří nezbytnost existence
některých zvláštních (dekoncentrovaných)
orgánů státní správy v území.
Případné budoucí požadavky na
vznik dekoncentrovaných orgánů státní
správy budou vždy posuzovány a revidovány
z hlediska vývoje činností státní
správy v jejím celku. V případech,
kde dekoncentrované orgány budou zachovány,
bude nutné upravit vzájemné vztahy mezí
těmito orgány právním zakotvením
zásad spolupráce, zejména ve sféře
výměny informací.
V oblasti zajištění odborné kvalifikace
státních zaměstnanci vláda zváží
otázku systému přípravy a vzdělávání
státních zaměstnanců, a to jak z hlediska
požadovaného vzdělání, tak organizačního
zabezpečení tohoto záměru.
Vláda se bude zabývat postavením statutárních
měst z hlediska výkonu státní správy.
Vláda je toho názoru, že hlavní město
Praha má zůstat i nadále obcí. Za
racionální považuje, aby výkon státní
správy v hlavním městě byl realizován
zásadně ve dvou stupních a v rámci
větších obvodů. Odvolacím orgánem
proti rozhodnutí. orgánů v těchto
"správních" obvodech města bude
Magistrát hl. města Prahy.
Otázka redukce nadměrného počtu městských
částí je věcí samosprávy.
IV. Problémová oblast
Vážným problémem, který dosud
nebyl vládou rozhodnut, je otázka institucionálního
uspořádání státní správy
a samosprávy na úrovni vyšších
územních samosprávných celků.
To se promítá v části V. Přehled
legislativních návrhů, které by měly
být projednány Poslaneckou sněmovnou, kde
pod bodem 5 je uvedeno alternativní řešení.
V. Přehled legislativních návrhů,
které by měly být projednány Poslaneckou
sněmovnou
1. a) návrh zásad zákona o volbách
do zastupitelstev vyšších územních
samosprávných celků,
b) návrh zákona o volbách do zastupitelstev
vyšších územních samosprávných
celků.
2. a) návrh zásad zákona o obcích
(obecní zřízení),
b) návrh zákona o obcích (obecní zřízení).
3. a) návrh zásad novely zákona o hlavním
městě Praze,
b) návrh novely zákona o hlavním městě
Praze.
4. a) návrh zásad novely zákona o okresních
úřadech, úpravě jejich působnosti
a o některých opatřeních s tím
souvisejících,
b) návrh novely zákona o okresních úřadech,
úpravě jejich působnosti a o některých
opatřeních s tím souvisejících.
5.
Alternativa I
a) návrh zásad zákona o orgánech vyšších
územních samosprávných celků
a jejich působnosti ve státní správě,
b) návrh zákona o orgánech vyšších
územních samosprávných celků
a jejich působnosti ve státní správ:
Alternativa II
a) návrh zásad zákona o orgánech vyšších
územních samosprávných celků,
b) návrh zákona o orgánech vyšších
územních samosprávných celků,
c) návrh zásad zákona o zemských/krajských
úřadech,
d) návrh zákona o zemských/krajských
úřadech.
6. a) návrh zásad zákona o přechodu
některých věcí z majetku České
republiky do majetku vyšších územních
samosprávných celků,
b) návrh zákona o přechodu některých
věcí z majetku České republiky do
majetku vyšších územních samosprávných
celků.
7. a) návrh zásad zákona o pravidlech hospodaření
s rozpočtovým prostředky České
republiky,
b) návrh zákona o pravidlech hospodaření
s rozpočtovým prostředky České
republiky.
8. a) návrh zásad zákona o pravidlech hospodaření
s rozpočtovým prostředky územní
samosprávy,
b) návrh zákona o pravidlech hospodaření
s rozpočtovými prostředky územní
samosprávy.
9. návrh zákona o státní službě
některých státních zaměstnanců
(služební zákon).
10.a) návrh zásad zákona o některých
zaměstnancích územní samosprávy,
b) návrh zákona o některých zaměstnancích
územní samosprávy.
Příloha č. 1 |
Česká republika
počet obyvatel celkem: 10,2 mil.
obce s počtem obyvatel | ||||
1 330 | 23,1 | 1 696 | 27,3 | |
1 954 | 33,9 | 2 061 | 33,5 | |
1 226 | 21,3 | 1 215 | 19,5 | |
644 | 11,2 | 646 | 10,3 | |
347 | 6,0 | 345 | 5,5 | |
131 | 2,3 | 135 | 2,0 | |
71 | 1,2 | 66 | 1,0 | |
41 | 0,7 | 42 | 0,6 | |
18 | 0,2 | 17 | 0,2 | |
6 | 0,1 | 7 | 0,1 | |
Celkem | 5 768 | 100,0 | 6 230 | 100,0 |
Příloha č. 2 |
Ministerstvo dopravy
Státní letecká inspekce | 104 | |||||
Státní plavební správa | 75 | |||||
Drážní úřad | 135 | |||||
Ministerstvo financí | finanč. ředitelství
8 | finanč. úřad 233 | 12 097 | |||
Generální ředitelství cel | Oblast. celní úřad 21 | Celní úřad 135 | 8274 | |||
Ministerstvo hospodářství
Úřad pro telefonickou normalizaci, metrologii a státní zkušebnictví | 56 | |||||
Český metrologický institut | 300 | |||||
Český institut pro akreditaci | 33 | |||||
Ministerstvo obrany | Vojen. ubyt. a staveb. správa
7 | Okres. vojen. správa 76 | Újezdní úřady 5 | x | ||
Ministerstvo práce a sociálních věcí | Úřad práce
76 pobočky 135 | 4685 | ||||
Český úřad bezpečnosti práce | Inspektorát 8 |
465 | ||||
Čeká správa sociálního zabezpečení | Okres. správa soc. zabezpečení 76 | 7187 | ||||
Ministerstvo průmyslu a obchodu
Statní energetická inspekce | Inspektorát 7 |
170 | ||||
Česká obchodní inspekce | Inspektorát 13 | 530 | ||||
Puncovní úřad | 93 | |||||
Ministerstvo školství, mládeže a tělovýchovy
Česká školní inspekce | Inspektorát 77 | 43 | ||||
Škol. úřad 85 | 2651 | |||||
Ministerstvo zemědělství
Česká zemědělská a potravinářská inspekce | Inspektorát 8 |
420 | ||||
Česká inspekce pro šlechtění a plemenitbu hospodářských zvířat | 15 | |||||
Státní veterinární správa | Okres. veter. správa 7 | Měst. veter. správa 4 |
2000 | |||
Ústřední kontrolní a zkušební ústav zemědělský | 1860 | |||||
Ministerstvo zdravotnictví
Hlavní hygienik (součást min.) | Krajský hygien. 8 | x | ||||
Ministerstvo životního prostředí
Česká inspekce životního prostředí | Oblast. inspektorát 16 | 371 | ||||
Český báňský úřad | Obvod. báňský úřad
9 | 171 | ||||
Český statistický úřad | Krajská stat. správa
8 | Okres. stat. správa 75 | 1578 | |||
Český úřad zeměměřický a katastrální
Zeměměřický ústav | Zeměměř. katastr. inspektorát 7 | Katastr. úřad 76 | 5032 |
Poznámka:
údaje o počtu zaměstnanců byly čerpány
z podkladu poskytnutého Ministerstvem financí, zejména
z "Přehledu o vnitřním rozpisu počtu
pracovníků a jejich zařazení v přímo
řízených organizacích státní
správy na rok 1994".
Příloha č. 3 |
Ministerstvo | |||
Ministerstvo hospodářství | územní odbory telekomun. úřadu
8 | regionální pracoviště 9 | |
Ministerstvo školství, mládeže a tělovýchovy | odbor správy školství 3 | ||
Ministerstvo zemědělství | územní odbory 67 | ||
Ministerstvo živ. prostředí | územní odbory 9 | ||
Ministerstvo pro hospodářskou soutěž | regionální pracoviště 1 | ||
Ministerstvo práce a sociálních věcí | detašovaná pracoviště odboru Posudkové služby sociál. zabezpečení 8 detašovaná pracoviště správního odboru 7 | ||
Česká správa sociál. zabezpečení | územní pracoviště 7 |
Pozn.: čísla ve 2. - 4. sloupci označují
počet pracovišť v území