Senát Národního shromáždění
R.Č. r. 1922.
1. volební období.
6. zasedání.
Tisk
Zpráva
I. výboru
sociálně-politického,
II. výboru
rozpočtového
k usnesení
poslanecké sněmovny (tisk 1521)
k vládnímu
návrhu zákona
ohledně
služebních, odpočivných a zaopatřovacích požitků civilních i vojenských
státních zaměstnanců a zaměstnanců v podnicích, ústavech a fondech státních a
státem spravovaných.
I.
Důvodová zpráva výboru sociálně-politického.
Předložená
osnova zákona neznamená pouhou stabilisaci platů státních zaměstnanců, nýbrž
jest současně také jakýmsi pokusem stabilisace hmotných a požitkových poměrů
těchto zaměstnanců vůbec. Budiž zdůrazněno, pouhým pokusem, nebo teprve v
budoucnosti bude možno sáhnouti k.vybudování nového požitkového systému, což bude
záviseti od toho, jak brzy nadejdou normální poměry. Stane se tak buď v rámci
nové služební pragmatiky, nebo také mimo ni, čím však dříve se tak stane, tím
lépe pro státní správu a samozřejmě i pro zaměstnance, neboť dnešní systém
právních a hmotných poměrů státního zaměstnanectva jest přežitkem z dřívější
doby a dosud každý pokus změniti jej parcielními zákony ukázal nemožnost
podobného pokusu. Starý systém jest vybudován na určitých, téměř nezměnitelných
zásadách, a jestliže se některá z nich změnila, ihned projevily se různé
nesrovnalosti jinde, takže docházelo k chaosu, z něhož vede jediné východisko:
Jaké
požitky požívají státní zaměstnanci dosud?
Základní
služné,
místní
přídavek,
kteréžto
oba požitky jsou požitky stálými,
dále
měsíční
drahotní přídavek,
měsíční
mimořádnou drahotní výpomoc a
měsíční
mimořádnou nouzovou výpomoc,
kteréžto
všechny tři druhy drahotních přídavků jsou požitky
nestálé.
K ilustrací neudržitelnosti tohoto
požitkového systému, budiž uveden jen jediný příklad, který rázem osvětlí
všechno.
Úředník
nejnižší hodnostní třídy.(XI.), ženatý, 3 dítky, požívá na stálých požitcích:
základní
služné.....2800 Kč,
místní
přídavek (v Praze).1400 Kč,
Celkem........
Jeho
nestálé požitky činí však:
měsíční
drahotní přídavek.....2700 Kč,
měsíční
mimořádná výpomoc..5640 Kč,
měsíční
nouzová výpomoc... 5880 Kč,
Celkem...........
U úředníků vyšších
hodnostních tříd a po případě ještě s větším počtem dítek jest tento rozdíl
ještě křiklavější. Jest samozřejmo, že shora uvedený úředník, ženatý s třemi
dětmi, s částkou 4200 Kč, která representuje jeho stálý plat, nemohl by
existovati, kdyby neměl drahotních přídavků a to i tehdy, kdyby drahota sebe
více poklesla. V předválečné době požíval tento úředník celkového příjmu:
základní
služné.......1600 Kč,
aktivní
přídavek (v Praze) 576 Kč,
Celkem..........2176
Kč.
Zákonem ze dne 7.
října 1918, č. 541, tudíž v druhém roce trvání republiky, zvýšili jsme jeho
základní služné z 1600 Kč na 2800 Kč (75%) a místní přídavek z 576 Kč na 1400
Kč, takže jeho stálé požitky činí dnes 4200 Kč, t. j. pouze o 2024 více než
před válkou. To by odpovídalo průměrně asi 100% zvýšení životních potřeb, což
ovšem ani zdaleka neodpovídá dnešním drahotním poměrům. Ani s tímto zvýšeným
stálým požitkem nemohl by svrchu uvedený úředník býti živ, nebýti vydatných
drahotních přídavků.
Není tudíž správným,
jestliže se státním zaměstnancům vyměřují stálé požitky v míře, která ani
přibližně neodpovídá panujícím drahotním poměrům a také ani v budoucnosti nikdy
již odpovídati nebude a jestliže se minus požitků stálých nahražuje značnými
drahotními přídavky. Celkově možno označiti poměr stálých požitků k nestálým
úvěrou 1: 5, což jest jistě poměr nezdravý.
A
tato předloha má právě za účel, poněkud zmírniti křiklavost toho poměru.
Neznačí tudíž tato osnova zákona pouze snížení drahotních přídavků, nýbrž obsahuje
také velmi cennou výhodu, jevící se ve zvýšení
základního služného, tudíž jakousi
Základní
služné zvyšuje se o dalších 75% a to
u všech zaměstnanců stejně, kdežto svrchu uvedeným zákonem č. 541 ex 1919
zvýšili jsme základní služné pouze v XI. hodnostní třídě o 75%, kdežto v
ostatních třídách toto procento klesá, tak na př. v VII. hodnostní třídě čili
již pouze 61%, v VII. třídě 52% a v V. třídě dokonce pouze 20%. V tom se
spatřovala hlavně t. zv. nivelisace, která
se nyní tím, že se všem o stejné % základní služné zvyšuje, jaksi zmírňuje.
U
zřízenců činilo tehdy v roce 1919 zvýšení základního služného 133%, čímž
odstraněno bylo nedemokratické rozpětí, jevící se v základním služném úředníka
a zřízence. Vezmeme-li za základ zřízence v 1. platovém stupni, zvyšuje se mu
nyní základní služné oproti, předválečnému stavu celkem, o 208%, úředníku XI.
hodnostní třídy celkem o 150%, úředníku VIII. hodn. třídy o 136%, úředníku VII.
třídy o 127% a úředníku V. třídy o 95%!
Je
zajímavo srovnati dnešní poměry s poměry v roce 1919.
V
roce 1919, kdy v měsíci září (doba, kdy byl pracován zákon č. 541), stála naše
koruna v Curychu 14.50 až 20, tudíž přibližně asi dnešní stav, zvyšovali jsme
základní služné zřízence o 1200 Kč a právě o tolik také úředníka XI. třídy,
dnes zvyšujeme téměř při stejném stavu koruny, základní služné zřízence o 1584
Kč a úředníka XI. třídy o 2100 Kč!
Zvýšení
základního služného o dalších 75% má
nesporně značný význam a jest nejlepší stránkou této osnovy.
Zvýšení
toto má ovšem také svoji stinnou stránku. Zvyšuje se totiž tím automaticky také
pensijní kvota, kterou přispívají
zaměstnanci na svojí výslužbu a zaopatřovací požitky svých příslušníků.
Až
do září ř. 1919 přispívali zaměstnanci z pensijní základny pouze 4,3%, teprve
zákonem č. 541 ex 19 zvýšila se tato kvota v důsledku zvýšení pensijní základny
a v důsledku zrušení povinnosti platiti služební
taxu na 8%, zvýšení toto jest citelné, neboť činí pensijní kvota např. v
XI. třídě ročně 281, v IX. třídě 461, v VIII. třídě 581, v VII. 731, v V.
1129, vždy pouze v 1. platovém stupni a jest vyváženo ovšem pouze tím, že
zvyšuje se tím značně pensijní základna a umožňuje zaměstnancům odchod do
pense.
Dosavadní
požitkový systém spočíval na zásadách
alimentačních. Zaměstnanec byl placen podle toho, mnoho-li má dětí a nikoli
podle svojí práce. Již na příkladě z kraje uvedeném jest vidno, že zmíněný
úředník XI. hodnostní třídy bral za práci ročně 4200 Kč, kdežto za manželku a 3
děti včetně svůj drahotní přídavek 14.220 Kč. Systém nemožný a neudržitelný.
Tato osnova zachovává sice alimentační systém i na dále, avšak v docela jiné
formě. Předně nezavádí přídavek na manželku, za druhé přídavky na děti jsou
nepoměrně nižší než před tím, a za třetí systém tento má býti pomíjející. Na
dítě zřízence připadá ročně 900, na děti úředníku XI. až VII./3 1200 a výše
1500 Kč. Toto rozlišování zdálo se nedemokratickým, jeví se však prý proto
nutným, aby zbytky drahotních přídavků byly jednotnějšími a aby srážky u
vyššího úřednictva vzhledem k daňové progresi a vyšší pensijní kvotě nebyly
citelnějšími než u kategorií nižších. Bezplánovitost a chaotičnost dosavadních
drahotních přídavků by tomu skutečně nasvědčovaly. Z kraje bylo řečeno, že
poměr mezi stálým platem poskytovaným za práci a mezi nestálými požitky,
poskytovanými podle počtu členů rodiny vyjádřen byl úměrou asi 1: 5. Dnes bude
poměr ten příznivější.
Např.
úředník XI. hodn. třídy, ženatý, 3 děti, bude míti stálých požitků:
základní
služné......4900 Kč,
místní
přídavek (pro Prahu).1400 Kč,
Celkem.........6300
Kč,
na
3 děti à 1200......3600 Kč,
a
jednotný drahotní přídavek...8520 Kč.
Tudíž
asi 1: 2!
Tato
osnova zamýšlí pro budoucnost odstraniti alimentační systém vůbec, t. j.
vrátiti se k starému rakouskému systému odměňovati pouze práci a vůbec
nepřihlížet k rodinným poměrům. K tomu chce se dospěti dvojí cestou, jednak
nemá zaměstnanec na nově narozené dítě obdržeti žádaného rodinného přídavku a
jednak zaměstnanci nově do státní služby přijatí nemají býti rodinných přídavků
účastni vůbec. Prozatím zachován jest alimentační systém při nově narozených
dětech až do 31. prosince 1923, po kteréžto době bude jistě předmětem vážné
diskuse.
Hranice
stáří pro dětské přídavky snížena byla u hochů z 21 let na 18 a u děvčat z 24
let rovněž na 18 let, s výjimkou u dětí, kteří pokračují v studiích. Kromě toho
bylo řečeno, že dětem nemajetných, jsou-li pro těžkou chorobu tělesnou nebo
duševní úplně neschopny samostatně opatřiti si výživu, může i po překročení
stanoveného stáří poskytnut dětský přídavek.
Novým
ustanovením jest, že na členy rodiny, kteří se zdržují v cizině, nemá se
dostati drahotních přídavků a že ve zvláštních případech může výjimky povoliti
ústřední úřad v dohodě s ministerstvem financí. Bylo by žádoucno přihlížeti
zejména k oněm zaměstnancům, kteří v důsledku bytové nouze nemohli přesídliti
svoje rodiny z ciziny. Lze očekávati, že v podobných případech bude postupováno
blahovolně a že poskytne se dotyčným zaměstnancům přiměřená lhůta k přesídlení,
po případě, že se úřady samy jim o byt postarají.
Rodinné
přídavky jsou podle osnovy rovněž odbouratelny, samozřejmě, že sáhne se k
tomuto opatření,až teprve v druhé etapě, t. j. až pominou jednotné drahotní
přídavky a že stane se tak pouze podle drahotních poměrů, t. j. teprve tehdy,
až to další a trvalý pokles cen životních potřeb dovolí.
Pokud
se týče placení daní budiž v
prováděcích nařízeních pamatováno na to, aby úředníkům na Slovensku umožněno
bylo splatiti daň ve lhůtách.
Jak
bylo již řečeno, požívají dnes státní zaměstnanci trojí druh drahotních
přídavků. Touto osnovou absorbuje se část těchto drahotních přídavků tím, že se
zvýší základní služné, dále zavedením dětských přídavků a zbytek vyplývající po
odečtení částky připadající na 75% zvýšení základního služného a rodinných
přídavků na děti sloučí se u každého zaměstnance v jednotný druhotní přídavek, z něhož se počínaje 1. dubnem 1923
srazí, vlastně odbourá 20%. Budiž po pravdě konstatováno, že toto snížení
postihne některé zaměstnance dosti citelně, zejména ty, u nichž v důsledku
snížené hranice stáří pro děti odpadne dětský přídavek. Budiž dále
konstatováno, že státním zaměstnancům nebyly poskytovány drahotní přídavky
Nesmí
se připustiti snížení životní úrovně těchto zaměstnanců a proto, saháme-li k
snižování požitků, očekáváme bezpečně, že klesající tendence cen životních
potřeb bude i na dále trvalou, takže 1. dubna 1923 až nadejdou srážky z
drahotních přídavků, bude v domácnostech státních zaměstnanců sjednána jakási
parita mezi potřebou a úhradou.