Senát Národního shromádění R. Čs. r. 1931.
III. volební období.
4. zasedání.
Tisk 403.
Interpelace:
1. sen. dr Korlátha a druhov celej vláde o zmizení Ladisžava Szántho, urnalistu v Mukačeve, podža methody únosu Kutěpova
2. sen. dr Korlátha a druhov celej vláde v záujme ochrany nemovitostí mesta ačeva a jeho obyvatelstva i komposesorátu na rumunskom území
3. sen. Pánka a spol. na vládu republiky Československé ve věci zkracování výpovědních lhůt soukromým zaměstnancům
4. sen. dr. Bačinského, elmece, Curkanoviče a spol. na pana ministra kolství a nár. osvěty ve věcí zakoupených knih s protistátním obsahem kolními úřady na Podkarpatské Rusi a zařadění těchto knih do knihoven kol mateřských, učitelských a ákovských na kolách obecných a měanských a obchodní akademii
5. sen. Köhlera a soudr. na vekerou vládu stran přijímání enských pracovních sil u čsl. tabákové reie
403/1 (překlad).
Interpellácia
senátora dr Korlátha a druhov celej vláde o zmizení Ladislava Szánthó, urnalistu
v Mukačeve, podža methody únosu Kutěpova.
Ladislav Szánthó, urnalista v Mukačeve, zmizol z Mukačeva zo svojeho bytu dňa 16. februára 1931 odpoludnia.
Po dôkladnom vyzvedaní podarilo sa mi zisti, e Ladislav Szánthó bol zaantročený po obapolnej dohode úradov československých a rumunských.
Predohra prípadu bola táto:
Kalvária mua bez vlasti.
Ladislav Szánthó, 32 rokov starý, enatý, jeho otec bol posledne hlavným slúnym v Moldave. Jeho otec zomrel v r. 1905 a on sám so svojou vlastnou matkou zdroval sa v území dneného Československa 28 rokov; z toho 20 rokov v Koiciach, 8 rokov v Mukačeve. Svoje gymnaziálné a právnické akademické tudiá absolvoval v Koiciach. Od r. 1920 do r. 1923 pôsobil v centrálnej kancelárii zemskej kresansko-sociálnej strany v Koiciach, od r. 1923 je tajomníkom strany v obvode mukačevskom a je zároveň redaktorom zastaveného úradného listu strany. Od r. 1926 je členom mestskej rady a zastupitelského sboru mesta Mukačeva za strany maďarské, a od tých čias vystavený je stálym ikánam. Ač mesto Koice uznalo jeho domovskú príslunos koickú vydaním úradného dokladu ete v r. 1925, odoprely mu tátné úrady československé tátne občianstvo československé. Vo februári 1929 obdral od policajného riaditežtva uhorodského výzvu, aby si dal vystavi maďarský cestovný pas, lebo ináče e bude vyhostený. Szánthó neučinil tak, lebo uh. kráž. maďarské vyslanectvo v Prahe odoprelo Szánthómu uzna maďarské tátné občianstvo, o čom vydalo mu úrádné upovedomenie. Szánthó predloil toto upovedomenie prísluným úradom československým, prez to vak dňa 29. júna 1930 obdral právoplatný výmer vyhosovací. Proti tomuto vyhosovaciemu výmeru podal Szánthó sanos k najvyiemu správnemu súdu, ktorá dosiaž, ete vyrieená nebola.
Kopaná s človekom v júni.
Dňa 13. júla 1930 dostavil sa do bytu Szánthó istý československý policajný inspektor, a potom bol Szánthó brachiálnou mocou dopravený na maďarské hranice. Pä dní pokúali sa ozbrojenou mocou a vyhrákou smrti presadi ho na druhú stranu na róznych úsekoch hranice, kde u nieto úradnej frekvencie, tak medzi iným pri pohraničných obciach Saloka, Kosínovo, Loňa, Eseň, Szánthó vak vzdoroval, a konečne museli ho dopravi zpä do Mukačeva. Tu ho policia tri týdne internovala v meste, potom na niekožko intervencií poslanca Karla Hokkyho bola internácia uvolnená. Szánthó i potom plnil svoje funkcie vo strane riadne, zdálo sa, e československé úrady viac u ho nebudú vyruova, a to tým väčmi, kede k vyhosteniu vôbec iadneho zákonitého dôvodu nebolo, leda e by boli vzali za dôvod okolnos, e Szánthó zaútočil na podkarpatoruských legionárov v jednom novinárskom článku a e súd nariadil v tlačovom spore dokazovanie a e toto dokazovanie bolo by pre jednotlivé podkarpatoruské vcličiny o veža pohodlnejie bez prítomnosti Szánthóva.
Cestujúci úradného auta PR 4.
Dňa 16. februára 1931 o 5. hod. odp., práve keď sa Szánthó s istým svojím priatežom prechádzal po hlavnej ulici v Mukačeve, bez akéhokožvek úvodu poiadal ho mukačevský inspektor detektivov Gergely, aby sa s ním odobral na policiu. Tu ho ihneď zatkli, ani proti nemu uviedli čo len podozrenie z nejakého trestného činu alebo ani proti nemu zaviedli zákonité trestné pokračovanie. Szánthó ztrávil celú noc na policajnej stránici. Nedovolili mu, aby si mohol vzia niečo na cestu. Svoju manelku mohol vide len na 5 minút a to i vtedy len za policajného dozoru mohol s ňou hovori.
Zavčas ráno v útorok dojelo z Uhorodu do Mukačeva uzavreté a záclonami zastreté auto zemského prezidia značky PR 4. Detektivní inpektori Gergely a Kozák posadili Szánthóva do auta a odjeli, odoprúc akékožvek vysvetlenie o smere cesty. Za cesty nedovolili mu vystúpi alebo odsunú záclonu okna auta a bez prestávky dopravili ho do Halmi na rumunské územie a tam dopravili ho priamo na policajné velitežstvo elezničnej stanice. Tak tajne dopravujú sa len odsúdenci na popravite.
Na policajnom velitežstve rumunskej stanice Halmi vyzval istý vraj policajný kapitán Szánthóva, aby a do dalieho jeho opatrenia predlieval v jedálni elezničnej stanice vo spoločnosti istého detektivného inpektora československého. O 1/2 11. hod. doiel na stanicu Halmi vlakom, ktorý prichádza z československej stanice Kiražhaza, prednosta mukačevskej policie policajný rada dr Blecha, ktorý ani riekol Szánthóvi čo len jedno slovo, odobral sa na rumunské policajné velitežstvo. Po uplynutí asi 1/2 hodiny vyzvali československí policajní inpektori Szánthóva, aby sa posadil zasa do auta, e Rumuni ho vraj nepríjmu, avak musí sa dostavi na obecnú sigurancu, kde bude napísaný protokol.
Szánthó je vyhodený na rumunskú silnicu.
Auto skutočne dopravilo Szánthóva a jeho dvoch sprievodcov do obce, kde pred istým domom, opatreným zovňajou úradnou tabulkou zastavil jeden detektívny inpektor československý auto a zdvorile poznamenal, e >tu vystúpime<. Ochotne otvoril dvere auta; prvý vystúpil Szánthó; v okamihu vak, keď stál na stupátku auta, dostal z vnútrajka auta zo zadu od detektiva Kozáka tak ohromnú ranu, e z vozu v pravde vyletel a roztiahol sa na silnici. Auto v tom momente uháňalo ďalej. Sotva sa Szánthó postavil na nohy, u objavil sa pred ním istý jedotlivec v občianskych atoch, ktorý ho vyzval, aby sa legitimoval, Szánthó prehlásil, e vraj mohol vide, čo sa s ním stalo, dokladov nemá a násilím bol sem dovlečený. Poiadal pána, ktorý sa medzitým predstavil ako rumunský detektivný inpektor, aby ho odviedol na policiu. Detektiv na miesto toho zaviedol ho do hostinca, kde asi pol hodiny sedeli, a potom keď v Szánthóvi vzilo podozrenie, dal si od maďarsky mluviaceho čianika vynies svoj kabát a pokusil sa o útek. Sotva vak učinil pár krokov z hostinca, zastavil ho iný rumuský detektiv v občianskom obleku a doviedol nazpä do hostinca, kde ho ten prvý detektiv so smiechom privítal.
Obed so ampaňským na účet postrkovanca.
Potom prili do hostinca ete iní dva rumuuskí detektivovia, vetci poobedvali a potom dali sa mocne do pitia. Asi o 1/2 3. hodiny dali vyplati od Szánthóva účet činiaci 2400 lei, na to odili do iného hostinca, do ktorého po niekožko minutách dostavil sa istý pán elegantného zovňajka, znalý perfektne jazyka maďarského, ktorého ostatní oslovovali generálnym inpektorom. Po dlhej porade prehlásil generálny inpektor Szánthóvi, e ho postaví pred vojenský súd, ale jestlie vraj podpíe prehlásenie, e dobrovožne odijde do Maďarska, vtedy dopravia ho na hranice. Szánthó vak zdráhal sa tak učini, na čo Rumuni znova sa radili, a potom dopravili ho rumunským tátnym autom do Szatmárnémeti. I tuná obídením vetkých úradov odobrali sa priamo do jedálne na nádraí, kde u objednali ampaňské, ktoré potom tie musel zaplati Szánthó.
tastlivú cestu a dobrú noc... ale peniaze a spisy zostanú tuná.
Za 1/2 hodiny posadili Szánthóva zasa do auta a zastavili pred krčmou v istej blízkej obci. Tu vyčkali, a sa úplne sotmelo, potom detektiv, menom Feldmann, odobral Szánthóvi hotové peniaze, listiny a tobolku, prial mu dobrú noc a astlivú cestu a sveril ho starosti istého pohraničného vojaka. Tento ozbrojený hraničiar doprevádzal Szánthóva po ceste asi 1/2 kilometra, potom vyhroujúc mu smrou, rozkázal mu, aby teraz u iiel vopred sám. Szánthó, zlomený brachiálnymi vyhrákami orgánov dvoch tátov, dostal sa a ku hraničnej rampe a prihlasil sa u prednostu maďarskej pohraničnej policie. Na jeho iados dopravili ho na velitežstvo v obci Csenger.
Szánthó ete i teraz zdruje se v Maďarsku na základe práva asylu.
Tento postup - aspoň dotiaž, kým Szánthóva jeho príbuzní nenali, - silne nám pripomína historiu známeho únosu generála Kutěpova.
Zaantročenie urnalistu Szánthóva s úradnou asistenciu padá na váhu tým väčmi, lebo tento prípad v území Podkarpatskej Rusi nie je prvým takýmto prípadom. Za podobných okolností museli opusti územie republiky v r. 1924 Imrich Sipos, duchovný náboenstva reformovaného v Čepe, i s celou rodinou a v r. 1929 źudvik Szabó, dekan v Mukačeve.
Na základe uvedených vecí táeme sa celej vlády:
1. Či vie o zaantročení urnalistu Ladislava Szánthóva pomocou úradnej asistencie?
2. Či je vláda ochotná stiha tento teroristický čin vykonaný v dohode dvoch tátov, úradným násilím a protiviaci sa >humanizmu< hlásanému vládnou propagandou po celom svete ako saajnú zásadu tátu?
3. Či je vláda ochotná bezodkladne korigova jednanie protiviace sa duchu XX. storočia, a protiviace sa mierovým smluvám v ochrane menín?
4. Či je vláda ochotná čo najnaliehavejie retaurova právny poriadok a udeli Ladislavoví Szánthóvi ku návratu salvus conductus, dokiaž jeho vec nebude u správneho súdu právoplatne vyrieená?
5. Či je vláda v záujme ochrany porueného právneho poriadku ochotná pohnat čo najprísnejie k zodpovednosti úradnú osobu, ktorá k tomuto jednaniu dala k dipozícii automobil zemského úradu Podkarpatskej Rusi, ktorá vydala rozkaz detektivným inpektorom k tomuto brutálnemu jednaniu, ktorá sa o tomto brutálnom jednaní s pohraničnou stráou rumunskou, rep. s rumunským generálnym inpektorom dohodla, a či je ochotná ihneď proti ním učini stihacie opatrenia?
6. Či je vláda ochotná doiada rumunské úrady, aby ony vrátily peňanú tobolku spolu s peniazmi a spisami, o ktoré bol Ladislav Szánthó olúpený?
V Prahe, dňa 21. februára 1931.
Dr Korláth,
Fiissy, Richter, dr Grosschmid, Tichi, dr Szilassy, Böhm, Köhler, Tesehner, Wenzel,
dr Jesser.
Původní znění ad 403/1.
Interpelláció
az összkormányhoz Szánthó László munkácsi ujságirónak Kutěpovszerü eltüntetése tárgyaban.
Beadják: Dr. Korláth Endre és társai.
Szánthó László munkácsi u jságiró 1931. februar 16.-án délután lakóhelyéről, Munkácsról eltünt. Alapos utánjárással sikerült megállapítanom, hogy Szántó Lászlót s csehszlovák és román hatóságok kölcsönös meállapodás utáu tüntették el.
Az eset előzményei a következők.
A Hontalan Kalváriája.
Szánthó László 32 éves, nős, édesapja Szepsiben volt utoljára főszolgabiró. Atyja 1905-ben elhalálozott, ő 28 év óta édesanyjával a mai Csehszlovákia területén tartózkodott; ebből 20 évet Kassán, 8 évet Munkácson. Gimnáziumi és jogakadémiai tanulmányait is Kaasán végezte. 1920.-tól 1923.-ig az Országos Keresztényszocialista párt kassai központi irodájában müködött 1923: óta pedig a párt munkácsi körzeti titkára s a párt szünetelő hivatalos lapjának a szerkesztője: 1926. óta a magyar pártok részéről Munkács város tanácsának és képviseletének tagja s azóta állandóan zaklatásoknak van kitéve. Jóllehet Kassa városa még 1925.-ben kassai illetőségét hivatalos okmány kiadásával elismerte, a csehszlovák állami hatóságok tőle a csehszlovák állampolgárságot megtagadták. 1929. év februárjában az ungvári reridőrigazgatóságtól felszólitást kapott, hogy magyar utelevelet váltson, ellenkező esetben kiutasítják. Szánthó ezt nem tehette meg, mert a prágai magyar kir, követség megtagadta Szánthó magyar állampolgárságának elismerését s erről neki hivatalos értesítést adott ki. Szánthó ezt az értesítésí az illetékes csehszlovák hatóságoknak bemutatta, eunek ellenére 1930 junius 29.-én jogerős kiutasítási végzést kapott. Szánthó a kiutasítási határozat ellen panaszt adott be a közigazgatási birósághoz, emly eddig nincs elintézve.
Labdázás egy emberrel juniusban.
1930. julius 13.-án megjelent Szánthó lakásán egy csehszlovák rendőrfelügyelő, majd a rendőrség Szánthót karhatalommal a magyar határra szállította. Öt napon át a határ különböző pontjain, ahol hivatalos forgalom nincs, többek között Szalóka, Mezőkaszony, Lónya, Eszeny határmenti községeknél fegyveresen s halálos fenyegetéssel megkisérelték áttételét, Szánthó azonbarn ellenállott, végül is kénytelenek voltak Munkácsra visszaszállítani. Itt a rendőrség három hétig a városban internálta, majd Hokky Károly képviselő többszöri intervenciójára az internálást, feloldották. Szánthó pártfunkcióit ezután is rendesen ellátta, ugy látszott, hogy a csehszlovák hatóságok többé nem háborgatják, anuál is inkább, mert a kiutasításra nem is volt semmi törvényes ok, ha nem vették oknak azt a körülményt, hogy Szánthó a ruszinszkói legionáriusókat egy ujságcikkben megtámadta és a sajtóperben a biróság elrendelte a bizonyítást s ennek a bizonyításnak a lefolytatása Szánthó nélkül sokkal kényelmesebb egyes ruszinszkói hatalmasságoknak.
A PR 4 hivatalos auto utasa.
Miudén továbhi előzmény nélkül 1931. február 16.-án délután öt órakor, amidőn. Szánthó egy barátjával a munkácsi főuccán sétált, Gergely munkácsi detektivfelügyelő felkérte, hogy rnenjen be vele a rendőrségre. Itt azonnal letartóztatták, anélkül hogy ellene valámilyen büncselekménynek még csak a gyanuját is felhozták volna, avagy hogy ellene a törvényszerü bünvádi eljárást folyamatba tették volna. Szánthó az egész éjszakát a rendőrségi őrszobán töltötte. Nem. engedték meg, hogy az utra bármit is magával vigyen, feleségét is csak öt percre láthatta, akkor is csak felügyelet mellett beszélhetett vele.
Kedden hajnalban érkezett Ungvárról Munkúcsra az országos elnökség P. R. 4 jelzésű csukott, lefüggönyzött autója. Szánthót Gergely és Kozák detektivfelügyelők beültették az autóba s minden felvilágosítást az utirányt illetőleg megtagadva elindultak. Utközben nem engedték meg, hogy bárhol is kiszállhasson, vagy hogy az auto ablakának függönyét félrehuzhassa s megállás nélkül szállították Halmiba, román területre s ott egyenesen a vasutállomás rendőrparancsnokságához. Ilyen titokzatossággal csak az elitélteket szokták szállítani a vesztőhelyre.
Halmiban a román állomás rendőrkirendeltségén egy állítólagos rendőrkapitány felszólította Szánthót, hogy további intézkedésig a vasuti étteremben tartózkodjék az egyik csehszlovák detektivfelügyelővel. Féltizenegy órakor a Királyháza csehszlovák állomásról befutó vonattal megérkezett Halmi állomásra a munkácsi rendőrség vezetője, Blecha dr. rendőrfőtanácsos, aki anélkül, hogy Szánthóval egy szót is váltott volna, bement a román rendőrparancsnokságra. Körülbelül félóra eltelte után a csehszlovák rendőrfelügyelők felszólították Szánthót, hogy üljön vissza az autóba, a románok nem fogják átvenni, de el kell menni a községbeli szigurancára, ahol egy jegyazőkönyvet fognak felvenni.
Szánthót kidobják a román országutra.
Az autó tényleg be is vitte Szánthót és két kisérőjét a faluba, ahol az egyik hivatalos külső táblával ellátott ház előtt az egyik csehszlovák detektivfelügyelő megállíttátta az autót és udvariasan megjegyezte, hogy >itt szállunk ki<. Készségesen kinyitotta az auto ajtaját; Szánthó lépett ki élsőnek; abban a pilanatban azonhan, amikor az autó felhágóján állott, hátulról, a kocsi belsejéből Kozák detektivtől oly hatalmas ütést kapott, hogy a kocsiból valóságyal kirepült s az országuton elterült. Az auto abban a pillanatban tovább robogott. Alig állott a lábára Szánthó, amidőn előtte termett egy civilruhás egyén, aki felszólitotta, hogy igazolja magát. Szánthó kijelentette, hogy láthata mi történt vele, igazolványai nincsenek erőszakkal hurcolták ide. Kérte az időközbén magát román detektivfelügyelőnek bemutatkozott ucat, hogy kisérje őt a rendőrségre. A detektivfelügyelő ehelyett egy vendéglőbe vezette, -ahol körülbelül félóráig ültek, majd mkór Szánthó gyanusnak találta a dolgot, a magyar nyelven beszélő pincérrel előre kivitette a kabátját és megszökni próbálkozott. Alig tett azonban a vendéklőtő1 pár lépést, egy másik polgári ruhás román detektiv állott elébe s visszavitte a vendéglőbe, ahol az előző detektiv nevetve fogadta.
Pezsgős ebéd a tolonc számlájára.
Ezután még két román detektiv jött a vendég, lőbe, valamennyien megebédeltek, majd erősen inni kezdtek. Körülbelül félhárom óra tájban a 2400 lejt kitevő számlát Szánthóval kifizettették. majd átmentek egy másik vendéglőbe, ahová pár pere mulva beállított egy elegáns külsejü, magyarul perfektül beszélő ur, akit a többiek vezérfelübyelőnek szólítottak. Hosszas tanácskozás után a vezérfelügyelő kijeleutette Szánthónak, hogy hadbiróság elé fogják állítani, azonban ha aláir egy nyilatkozatot, hogy önként akar. Magyarországra menni, akkor kiteszik a határra. Szánthó erre nem volt hajlandó, mire a románok u jabb tanácskozást tartottak, majd egy állami autóval átvitték Szatmárnémetibe: Itt is minden hatóság megkerülésével egyenesen a vasuti étterembe mentek, ahol már pezsgőt bontattak, amit azután szintén Szánthóval fizettettek ki.
Jó éjszakát... Jó utat...
De a pénz és irás itt marad.
Félóra mulva ismét autóba ültették Szánthót s csak egy közeli község korcsmája előt állottak meg vele. Itt megvárták, amig teljeaen besőtétedik, ekkor egy Feldmann nevü detektiv Szánthó kéazpénzét, irásait s tárcáját elszedte, majd jó éjaszakát s jó utat kivánva neki egy granicsár katona gondjaira bizta. A fegyveres granicsár körülbelül félkilométer távolságra kisérte Szánthót, majd halálos fenyegetéssel ráparancsolt, hogy most már menjen egyedül előre. Szánthó megtörten á két állam karhatalmi fenyegetései alatt határsorempóhoz érkezett s jelentkezett az ottani magyar határőrség vezető jénél. Kérésére a parancsnokságra. Csenger községbe szállították.
Szánthó jelenleg is Magyarorszáyon tartózko dik menedékjog alapján.
Ez az eljárás - mindaddig, amig Szánthót hozzátartozói megtalálták - erősen emlékeztetett Kutěpov generális ismert elrablásának történetére.
Szánthó yjságirónak hatósági, segédlettel való eltüntetése annál sulyosabban esik latba, miután ez Podkarpatszka Rusz területén nem az első, eset. Sipos Imre csepei református lelkész családostul 1924-ben, majd 1929-ben Szabó Lajos munkácsi esperesplébános hasonló körümények között kényszerült elhagyni a köztársaság területét.
Az előadottak alapján kérdem az összkormányt:
1. Van-e tudomása Szánthó László ujságirónak hatósági segédlettel való eltüntetéséről?
2. Hajlandó-c a kormány ezt az államközi megyegyezéssel, hatósági erőszakkal végrehajtott, a kormány propagandája által az állam alapelveként világszerte hirdetett >humanizmussal< ellenkező terror cselekedetet megtorolni?
3. Hajlandó-e a kormány a XX. század szellemével. a kisebbségek védelméről szóló békeszerződésekkel ellenkező eljárást haladéktalanul korrigálni?
4. Hajlandó-e a kormány a jogrendet a legsürgősebben helyreállítani, Szánthó László részére - amig ügye a közigazgatási biróságon jogerős elintézést nem nyert - visszatéréséhez a salvus conductust megadni?
5. Hajlandó-e a kormány a megsértett jogrend védelmében azt a hatósági személyt, aki ehhez az eljáráshoz a podkarpatszka ruszi országos elnökség automobilját rendelkezésre bocsátotta; aki a detektivfelügyelőknek a brutális eljárásra a parancsot kiadta, aki a román határőrökkel illettye a román rendőrvezérfelügyelővel erre a brutális eljárásra vonatkozólag megegyezett, a legszigorubban felelősségre vonni s az illetőkkel szemben a megtorló intézkedéseket azonnal lefolytatni?
6. Hajlandó-e a kormány a román hatóságokat megkeresni az iránt, hogy a Szánthó Lászlótól elrabolt pénztárcát a benne levő pénzzel és iratokkal szolgáltassák vissza?
Prága, 1931. február 21.
Dr Korláth,
Füssy, Richter, Dr Grosschmid, Tichi, Dr Szilassy, Böhm, Köhler, Teschner, Wenzel,
Dr Jesser.
403/2 (překlad).
Interpellácia
senátora dr Korlátha a druhov celej vláde
v záujme ochrany nemovitostí mesta ačeva a jeho obyvatežstva i komposesorátu na rumunskom území.
Mierovou smluvou Sévres-skou boly prezatýmne upravené hranice československo-rumunské v dohode, e hranice definitivné ustanovia vlády obidvoch tátov. Hranice definitivné stanovily vlády obidvoch tátov t. zv. tatute o tátnych hraniciach tak, e pri ačeve naznačily ako hranicu rieku Tisu, ač vláda československá mala monos presadi i to, aby v tomtu pásme tátnou hranicou bola hranica chotára ačevského. Vláda vak tak neučinila, ale svolila k tomu, aby na žavom brehu Tisy leiace pozemky, ktoré vlastní mesto ačevo, jeho obyvatežstvo a komposesorát, a to oráčiny, zahrady, ovocnice, lesy a paienky vo výmere asi 6000 kat. jutár, dostaly sa pod imperium rumunské. Pritom vláda československá nezjednala nijakú zábezpeku, aby ubyvatelia ačevskí mohli bez prekáky uíva a vožne ma v drbe svoje nemovitosti, leiace na území rumunskom. Tu dopustila sa vláda akého opomenutia, jeho váné dôsledky sa u dostavujú.
Medzitátné dohody, uzavreté v rokoch neskorích o úprave pohraničného styku, umonily síce ako tak ačevskému obyvatežstvu obrábanie pôdy a odváanie úrody, ač colné úrady rumunské robyly im stálé akosti. Najhoria rana zasiahla ich vak a teraz, keď rumunské úrady prehlásily, e pozemky obyvatežstva ačevského, leiace na žavom brehu Tisy, budú na základe rumunských zákonov o pozemkovej reforme vyvlastnené, keďe vraj vlastníci týchto pozemkov sú takými - československými - cudzími tátnymi občanmi, ktorí stále sa zdrujú v cudzine - v Československu.