Místopředseda Langr (zvoní): Ďalej
je ke slovu prihlásený p. posl. Široký.
Dávam mu slovo.
Posl. Široký: Slavná sněmovno!
Jsem pověřen podati jménem klubu komunistických
poslanců toto prohlášení:
"Projevem pana předsedy vlády, učiněným
včerejšího dne, vyjádřila vláda
své stanovisko k vývoji událostí,
jež se tak závažně dotýkají
osudu republiky. Neváháme projeviti, že prohlášení
vlády přisuzujeme mimořádný
význam. Spatřujeme jej zvláště
v tom, že bylo v projevu předsedy vlády vysloveno
uznání, že nekolísavá odhodlanost
pracujícího lidu byla páteří
síly a pevnosti republiky v kritických okamžicích,
jež nadešly po rakouských událostech.
Pro pracující lid je to velkým zadostiučiněním.
Dělnictvo přijímá toto uznání
s vřelým přáním, aby odhodlanost
a pevnost pracujícího lidu řídila
i další kroky republiky, aby v obětavosti a
spolehlivosti pracujících lidových mas viděla
republika bezpečnou oporu při obraně své
nezávislosti a aby se vláda republiky cítila
zavázanou tuto nejdražší záruku
síly republiky, kterou je oddanost lidu zájmům
svobody, nikdy nepromarniti. (Potlesk komunistických
poslanců.) Lid pro obranu republiky a republika pro
blaho lidu, to nechť je zásadou v nynějších
chvílích, kdy Československá republika
musí po 20 letech svého trvání tak
bedlivě střežiti svoji svobodu a existenci.
V projevu vlády byly zdůrazněny mezinárodní
záruky, které zvýšenou měrou
nyní zajišťují bezpečnost Československa
a které opravňují republiku k tomu, aby při
obraně své nezávislosti mohla bezpečně
počítati na podporu mocných vnějších
činitelů.
Jsou to především velmocenští spojenci
Československa, Francie a Sovětský svaz (Potlesk
komunistických poslanců.), jichž mohutné
armády jsou připraveny spojiti kdykoliv své
zbraně se zbraněmi československé
armády v zájmu společné obrany svobody
národů proti útočícímu
fašismu. Jsou to mírumilovné národy
druhých zemí a jsou to, jak vládní
prohlášení samo zdůrazňuje, lidové
masy demokratických a mírových států,
jež s nejoddanější solidaritou vystupují
pro obranu nezávislosti Československa. Avšak
je-li tomu tak, pak jsme povinni s tím větším
důrazem apelovati na vládu republiky, aby této
důvěry spojenců a demokratického světa
co nejsvědomitěji dbala a nedopustila její
otřesení nebo oslabení nějakým
slabošským krokem v poměru k německému
fašismu, pochybnou vírou v mírumilovná
ujištění Třetí říše.
Lid Československa nevěří v mírumilovnost
německého fašismu a nevěří
v možnost opravdových mírových dohod
s fašistickými válečnými útočníky.
Bylo by osudné, kdyby Československo mělo
svoji bezpečnost činiti jakkoli závislou
na ujištěních německého fašismu
a na jednání s Třetí říší.
Osud Rakouska je dostatečnou výstrahou, aby se Československo
nedalo vlákati na půdu Berchtesgadenu, ať by
to byl Berchtesgaden přímý nebo nepřímý,
zprostředkování pány Henleiny nebo
Berany. Proto jménem dělnictva a pracujícího
lidu důtklivě varujeme před každým
tajným diplomatisováním v poměru ke
Třetí říši. Žádáme,
aby nebyl podáván ani prst úskočným
svodům německého hitlerismu. Žádáme,
aby se vláda řídila city lidu, který
je přesvědčen, že jen ono bratrství,
které se mezi národy Československa a lidem
Francie, Sovětského svazu, Anglie a druhých
zemí v tuto dobu zpečeťuje odhodláním
ke společnému boji, je skutečnou zárukou
míru, spolehlivou zárukou bezpečnosti, neodvislosti
a svobody republiky, [ ].
Také vláda již byla nucena ve svém prohlášení
pranýřovati poraženectví, které
se v týlu republiky pokouší působiti
k otřesení pevné odolnosti země. Kritické
dny, jež republika prožívala po 12. březnu,
ukázaly, že, kdyby bezpáteřnost, zbabělost
a proradnost poraženeckých živlů z řad
buržoasie měla rozhodovati o osudu republiky, mohl
by německý fašismus počítati
po Rakousku i na kapitulaci Československa. Domníváme
se však, že vláda měla výtku bezpáteřnosti
a poraženectví konkretněji adresovati, aby
bylo jasno, že hanbou a studem by se měli nejvíce
rdíti reakční poraženci z řad
agrární pravice, neboť oni to jsou, kteří
nejhouževnatěji šířili paniku po
12. březnu a kteří si troufají ještě
dnes opakovati ničemné nepravdy o ztraceném
postavení republiky, aby podepřeli svoji kapitulantskou
politiku. Pro zneškodnění těchto poraženeckých
živlů nestačí podle našeho názoru
pouze lekce, kterou jím dává vládní
prohlášení. [ ]. Na účet politiky
těchto poraženeckých živlů jdou
pokusy o vnitřní rozvrat, na jejich účet
jde rozkol v táboře německých aktivistů,
spojení aktivistů s Henleinem, na účet
jejich politiky jde nynější velezrádná
troufalost Henleinova hnutí a soustředěný
nápor bloku německo-maďarsko-slovenských
iredentistů proti republice a demokracii. Ano, trpěním
činnosti těchto poraženeckých živlů
je republika nejvýš nebezpečně ohrožována.
Vláda je povinna učiniti pořádek.
A my jménem dělnictva a pracujícího
lidu také žádáme se vší
rozhodností, aby vláda proti piklům reakčních
kapitulantských živlů vystoupila. Upozorňujeme
při tom důtklivě, že dělnické
masy, všechen pracující lid, všichni republice
a demokracii oddaní občané jsou krajně
pobouřeni zprávami, že pravicové živly
ve vládě v duchu svého poraženectví
usilují o jednání s Henleinovou stranou a
docela o přibrání Henleinovy strany do vlády.
Prohlašujeme s nejvážnější
výstrahou, že všechen lid povstane jako jeden
muž k živelnému odporu, kdyby se někdo
odvážil uvolňovati cestu Henleinovi do vlády.
Historie se Seyss-Inquarty, připravujícími
kapitulaci, se v Československu opakovati nebude. Za to
ručí právě to pevné a pravé
odhodlání lidu hájiti republiku proti všem
fašistickým nepřátelům, vnějším
i vnitřním. Toto odhodlání lidu Československa
je o to pevnější, že si je lid vědom
solidarity zahraničních spojenců Československa
i v případě obrany republiky proti útoku
vnitřnímu.
Projev vlády ze včerejšího dne byl věnován
významnou částí národnostním
problémům. Vítáme plně rozhodnutí
vlády učiniti další krok k úpravě
národnostních poměrů v republice,
pokládáme však za nutné varovati před
tím, aby se pod titulem jednání o národnostních
otázkách měnil jakkoli poměr k iredentistickým
živlům a zvláště pak ke hnutí
Konráda Henleina. S největší rozhodností
bychom se postavili proti tomu, aby vláda ustupovala nátlaku
kohokoliv a aby Henleinovu iredentistickou stranu uznala za činitele,
s nímž se má jednati o sudetskoněmecké
nacionální otázce. Byť by se pod praporem
Henleinovy strany shromáždilo sebe více měšťáckých
aktivistických desertérů, nemění
to nic na pravdě, že snahy Henleinovy strany nejsou
určovány zájmy německého lidu
zde v republice, nýbrž jen zájmy a imperialistickými
cíly zahraničního německého
fašismu. Konrád Henlein, stejně jako Sidor,
Esterházy, Fencik a pod., jsou a zůstávají
jen nástrojem zahraničních nepřátel
republiky. Ano, republika musí řešiti národnostní
otázku, ale nikoli v duchu přání iredentistů.
Vůle republiky splniti nacionální požadavky
nečeských národností nesmí
býti zneužita fašistickými rozvratníky
a rozbíječi republiky. Demokratické řešení
nacionálních problémů musí
přispěti k utužení oddanosti nečeských
národností k republice, ke sblížení
mezi národy Československé republiky, k posílení
demokracie. Vyzýváme proto vládu, aby řešení
nacionálních problémů použila
především k tomu, aby posílila spojení
demokratické vlády s dělnictvem a pracujícími
masami nečeských národností, neboť
ty chovají věrnost k demokracii a republice a jsou
pohotovy tvořiti jejich oporu v nejvážnějších
okamžicích.
Vláda ve svém včerejším prohlášení
znovu zdůraznila, že velké úkoly, před
nimiž republika stojí, vyžadují nejpevnější
vnitřní jednoty. Projevujeme s tím souhlas,
domníváme se však, že k dosažení
takové vnitřní jednoty nesměřuje
na př. sjednocování měšťáckých
stran, jak o ně usiluje agrární strana. To
není jednota, kterou republika potřebuje, to je
pravicová, panská jednota, národu a republice
nebezpečná. Takové jednotě můžeme
vypověděti jen nejrozhodnější
boj.
Pokládáme za nesprávné, aby fronta
obrany republiky byla omezována nacionálně
jen na český a slovenský národ. Republika
potřebuje, aby se k její obraně semkl lid
všech národů. Příkazem je bojovné
semknutí všech antifašistů, demokratů
bez rozdílu národností, příkazem
je nejširší semknutí republikánských
sil všech národů Československé
republiky. Takovou jednotu chce dělnictvo, pracující
lid. Do řad takové jednoty chceme postaviti své
síly my, komunisté.
V tuto dobu, kdy měšťácké strany
utíkají od praporu republiky a desertují
k Hitlerovským nepřátelům, přimykáme
řady dělnictva a pracujícího lidu
ještě pevněji k republice v zájmu její
obrany. Nechť mohutná síla a bojovné
odhodlání dělnictva a pracujícího
lidu vyváží oslabení fronty obrany republiky,
způsobené zběhnutím zbabělých
měšťáckých desertérů.
Nechť demokratický tábor přijme v zájmu
svého posílení ruku, nabízenou revolučním
dělnictvem.
Prohlašujeme zároveň, že jsme pohotovi
podpořiti svými 30 hlasy zde v parlamentě
i vládu při provádění všech
opatření, týkajících se obrany
republiky a pokud by potřebovala podpory proti oposici
fašistických iredentistů, nepřátel
republiky a jejího lidu. Chceme však, aby ve věci
postupu republiky byl slyšen náš hlas a aby v
závažných otázkách, o něž
nyní jde, byly respektovány naše návrhy
a naše požadavky, jež tlumočíme jménem
dělnictva a pracujícího lidu.
V otázce sudetskoněmecké: Poměry,
které se vyvinuly v sudetskoněmeckém území
po rakouských událostech a po deserci aktivistických
německých měšťáckých
stran, vyžadují, aby vláda podnikla neprodleně
energická opatření v této části
republiky. Žádáme, aby vláda čelila
se vší rozhodností anarchii, o kterou se v
německém území pokouší
Henleinova strana. Nechť vláda poskytne plnou ochranu
a podporu německým občanům, ohrožovaným
terorem Henleinova hnutí. Nechť vláda zakročí
proti činnosti úderných formací Henleinových
a zamezí velezrádné protizákonné
běsnění Henleinova hnutí, které
si počíná na území republiky
s takovou troufalostí, jakoby to bylo území
Třetí říše. Žádáme,
aby dělnickým organisacím v německém
území byla poskytnuta nejplnější
volnost v obraně protifašistickému teroru.
Žádáme plnou svobodu pro tvoření
antifašistických organisací sebeobrany a pro
budování široké demokratické
česko-německé hraniční obrany.
Žádáme dále, aby při řešení
německých nacionálních otázek
byly splněny především hospodářské,
sociální a kulturní požadavky německého
dělnictva a pracujících vrstev. Při
provádění zásady národnostního
klíče, pokud jde o zařazení německých
zaměstnanců, žádáme, aby do služeb
státních a do veřejných podniků
byli přijímáni němečtí
zaměstnanci demokratického, antifašistického
smýšlení včetně komunistů.
Odmítáme s největší rozhodností,
aby do státního aparátu byly vpuštěny
Henleinovské iredentistické živly a aby byla
dávána podtitulem národnostním jakákoliv
mocenská práva Henleinově straně nebo
jejím nástrojům.
V otázce Slovenska: Odmítáme všechny
snahy o autonomii v duchu sidorovského separatistického
programu a v duchu jednotné fronty slovensko-německo-maďarských
iredentistů. Jednání o požadavcích
slovenských území může býti
oprávněně vedeno jen se zástupci demokratických
stran Slovenska, představujících většinu
obyvatelstva. Navrhujeme, aby z parlamentních zástupců
politických stran Slovenska byl vytvořen výbor
pro hospodářské, sociální a
kulturní otázky Slovenska. Žádáme,
aby si vláda povolala slovenské a maďarské
zmocněnce dělnictva, rolnictva, inteligence, s nimiž
by projednala konkretní splnění naléhavých
existenčních požadavků pracujícího
lidu Slovenska. Poukazujeme při tom na program požadavků,
jež naše strana vytyčila v otázce hospodářského,
sociálního a kulturního povznesení
Slovenska. Stavíme se ve věci Slovenska za uplatnění
zásady decentralisace ve směru rozšíření
pravomoci zastupitelstva Slovenské země, pravomoci
zemských orgánů a ve směru zřízení
zvláštních slovenských orgánů
ústřední státní správy
ve věcech hospodářských, průmyslu,
dopravy, státních lesů a statků a
pod. Pro maďarské obyvatelstvo žádáme
vyřešení otázky státního
občanství a splnění školských
požadavků.
V otázce obrany republiky: Žádáme, aby
v zájmu posílení hospodářského
a sociálního postavení pracujícího
lidu, jež je příkazem z hlediska obrany republiky,
vláda vypracovala a parlamentu předložila program
sociálních a hospodářských
reforem, splňujících nejnaléhavější
existenční požadavky dělnictva a
drobných pracujících vrstev, rolníků,
živnostníků atd., jako likvidaci nezaměstnanosti,
umístění nezaměstnaných na
pracích opevňovacích, při budování
krytů, novou úpravu mezd a platů, zemědělské
a živnostenské oddlužení, novou pozemkovou
reformu, daňovou reformu atd.
Nechť vláda povolá zástupce dělnických
odborových organisací, jiných hospodářských
organisací pracujícího lidu, a sjedná
s nimi přípravu obrany republiky, pokud jde o výrobu,
hospodářství, dopravu, zásobování
atd. Nechť je rozšířen všeobecný
výcvik občanstva ve zbrani ve smyslu zákona
o branné výchově. Civilní protiletecká
ochrana budiž doplněna urychlenou výstavbou
krytů a bezplatným přidělením
protiplynových masek obyvatelstvu. Budiž uplatněn
komunistickou stranou navrhovaný způsob nucené
půjčky, uložené kapitalistům
v zájmu urychleného stupňování
vojenské výzbroje k obraně republiky. Zisky
zbrojařských podniků buďtež zdaněny
mimořádnou daní. Za účasti
dělnických odborových organisací budiž
provedena kontrola vedení průmyslových podniků,
důležitých pro obranu státu, jejich
očista od živlů republice nepřátelských,
při čemž nechť vláda podle zákona
na obranu státu použije svého oprávnění
převzíti dotčené závody do
správy státní.
V otázce vlády: Dělnictvo a lid žádá,
aby do čela republiky byla se zřetelem k vážným
chvílím postavena vláda obrany země
a blaha lidu, opírající se o semknutou frontu
republikánských sil všech národů
Československa. Komunistická strana je připravena
takovou vládu plně podporovati v přesvědčení,
že jen s přímou oporou dělnických
a lidových mas může republika a její
vláda splniti odpovědné úkoly v obraně
svobody národů Československa. Pokládáme
za příkaz okamžitého významu,
aby byla neprodleně pro organisování široké
republikánské obrany země vytvářena
základna ve výborech, jež by sdružovaly
všechny politické, branné, sportovní,
zájmové složky občanstva.
Vyjadřujíce tyto hlavní požadavky a
návrhy a žádajíce jejich splnění,
neapelujeme jen na odpovědnost vlády a na odpovědnost
druhých politických stran, nýbrž voláme
nejširší masy dělnictva a pracujícího
lidu, aby se za tyto požadavky plně postavily a vynutily
si jejich splnění na důkaz toho, že
v republice, kterou chce lid za cenu všech obětí
hájiti, musí lid také rozhodovati."
(Potlesk poslanců strany komunistické.)
Místopředseda Langr (zvoní): Dále
je ke slovu přihlášen p. posl. dr Tiso.
Dávám mu slovo.
Posl. dr Tiso: Slávna snemovňa!
Klub poslancov Hlinkovej slovenskej ľudovej strany na svojom
zasadnutí v Prahe dňa 29. marca 1938 usniesol sa
jednohlasne na tomto vyhlásení:
"Hlinkova slovenská ľudová strana ako
politická reprezentantka slovenského národa
vyhlašuje, že stojí na stanovisku osobitnosti
slovenského národa, celistvosti československého
štátu a Československú republiku pokladá
za štát, v ktorom sa plne môže uplatniť
individualita slovenského národa. Položenie
slovenského a českého národa, hlavne
po posledných zahraničných politických
udalostiach, je také, že ani jeden z nich nemôže
si dovoliť samostatný štát bez toho, aby
nevystavil vlastný život mimoriadnemu nebezpečenstvu.
Slovenský národ prejavil svoje kladné stanovisko
k Československej republike nielen po čas zahraničného
odboja, ale i v dobe štátneho prevratu, keď sa
pripojil dobrovoľne k českému národu,
aby spolu s ním tvoril jednotný štát.
Keď dnes znova zdôrazňujeme kladný pomer
slovenského národa k československému
štátu, robíme to preto, aby sme touto cestou
upozornili zodpovedných politických činiteľov
na nebezpečie, ktoré republike hrozí po posledných
zahraničných udalostiach, a aby sme zdôraznili
význam slovenského problému nielen pre konsolidáciu
vnútorných pomerov republiky, ale i pre upevnenie
pozície nášho štátu v politike
zahraničnej.
Vychádzajúc zo stanoviska, že mravným
a historickým poslaním československého
štátu je nehatený a všestranný
rozvoj českého a slovenského národa,
pokladáme rešpektovanie osobitnosti slovenského
národa a zmenu terajšieho centralistického
politického systému za nezbytný predpoklad
úprimnej dohody českého a slovenského
národa. (Potlesk poslanců slovenské ľudové
strany.)
Popieranie existencie slovenského národa a zaznávanie
slovenskej reči uráža národné
presvedčenie Slovákov a vyvoláva nútne
spory, ktoré znemožňujú bratské
spolunažívanie Čechov a Slovákov. To,
že slovenský národ nútený je
v svojom štáte už 20 rokov bojovať za uznanie
svojej národnej individuality, za výlučné
právo reči slovenskej na území Slovenska
a za existenčné zaistenie Slovákov, je najväčšou
obžalobou u nás panujúceho režimu (Tak
je!) a najlepšie vystihuje postavenie slovenského
národa v Československej republike. Je to skutočnosť,
ktorá nás v 20. roku trvania republiky naplňuje
hlbokým bôľom v srdci, ktorá žaluje
pred celým vzdelaným svetom a v záujme samého
štátu volá po radikálnej náprave.
(Tak je!)
Štátna politika môže byť úspešná
len vtedy, keď vychádza z reality a nezamieňa
si reálne možnosti s fikciou. Takouto realitou je
aj osobitnosť slovenského národa a z toho vyplývajúce
právo Slovákov na politickú autonomiu Slovenska.
(Potlesk poslanců slovenské ľudové
strany.) Slováci majú právo na politickú
autonomiu nielen preto, lebo Pittsburghská dohoda, ktorá
bola použitá ako doklad namierovej konferencii, platí
a zaväzuje, ale hlavne preto, lebo sú osobným
národom a ako národ majú prirodzené
právo na svoj rázny národný život
v tejto republike. (Potlesk poslanců slovenské
ľudové strany.)
Opierajúc sa o toto prirodzené právo slovenského
národa, vyzývame zodpovedných politických
a ústavných činiteľov štátu,
aby prikročili čím prv k realizovaniu politickej
autonomie Slovenska. Autonomné riešenie slovenského
problému môže jedine zaistiť rovnoprávnosť
slovenského národa s národom. českým
a konsolidovať pomery na Slovensku. Boj Slovákov za
politickú autonomiu Slovenska nie je v podstate nič
iné, ako boj za praktické uplatnenie sebaurčovacieho
práva slovenského národa v Československej
republike. (Potlesk poslanců slovenské ľudové
strany.) Kto toto právo slovenského národa
neuznáva a nechce rešpektovať ešte ani dnes,
v tejto kritickej a historickej chvíli našej štátnej
samostatnosti, ten nechápe smysel tohoto štátu
a previňuje sa ťažko proti jeho existencii. (Potlesk
poslanců slovenské ľudové strany.)
Vyhlašujeme, že spravodlivé vyriešenie slovenského
problému je nielen záujmom slovenského národa,
ale aj záujmom obrany a bezpečnosti Československej
republiky. Sama armáda nestačí na obranu
štátu. Vážnosť času kategoricky
žiada, aby sme sa na obranu republiky náležite
pripravili aj psychologicky, aby sme v prvom rade a včas
odstránili všetky príčiny nedorozumenia
medzi Čechmi a Slovákmi, lebo shoda a svorná
spolupráca českého a slovenského národa
je najistejšou zárukou našej štátnej
bezpečnosti. (Potlesk poslanců slovenské
ľudové strany.) Je naším úprimným
želaním, aby to konečne pochopili aj zodpovední
činitelia českého národa a aby v budúcnosti
podľa toho upravili svoj pomer k Slovensku a slovenskému
národu. (Výkřiky posl. Špačka.)
Naše stanovisko k národným menšinám
republiky je diktované zásadami kresťanskej
morálky, záujmom slovenským a celoštátnym.
Chceme, aby Československá republika bola pokojným
domovom všetkých našich národných
menšín, aby sa tieto menšiny cítily u
nás doma a aby naša štátna politika pri
zachovaní integrity štátu a rešpektovaní
jeho suverenity urobila všetko, čo je potrebné
pre ich národný, kultúrny a hospodársky
rozvoj. (Výkřiky.) Zapnúť národné
menšiny do konštruktívnej práce konsolidačnej
je eminentným záujmom republiky. (Výkřiky.)
Tento cieľ sleduje aj Hlinkova slovenská ľudová
strana, keď snaží sa získať národné
menšiny na Slovensku k pozitívnej práci za
krajšiu budúcnosť Slovenska, a preto rozhodne
odmietame, aby táto naša snaha bola kvalifikovaná
ako čin namierený proti štátu. (Výkřiky
posl. Uhlíře.) Ako je povinnosťou českého
národa, aby v záujme štátu spolupracoval
s národnými menšinami v krajinách zamoravských,
tak je povinnosťou slovenského národa, aby
tú istú úlohu konal na Slovensku. (Potlesk
poslanců slovenské ľudové strany.)
V tejto dejinnej chvíli apelujeme na všetkých
roduverných synov a dcér slovenského národa,
aby bez rozdielu stavovskej a náboženskej príslušnosti
pochopili vážnosť času pre slovenský
národ, aby svojmu slovenskému národnému
presvedčeniu dali jasný výraz aj v politike,
lebo ak kedy, tak dnes potrebná je svornosť a jednota
slovenského národa. (Potlesk poslanců
slovenské ľudové strany.) Jednota slovenského
národa zachránila nás pri životě
v minulosti a jednota a svornost slovenského národa
zachráni nás v každom prípade aj v budúcnosti.
So zadosťučinením konštatujeme, že
politika Hlinkovej slovenskej ľudovej strany, ako to jasne
a zreteľne ukázaly hlavne posledné zahraničné
a vnútorné politické udalosti, je správna
a odôvodnená (Potlesk poslanců slovenské
ľudové strany.), a preto na vývoj budúcich
udalostí hľadíme kľudne a pripravení.
Konečne vyhlašujeme, že v boji za spravodlivé
a prirodzené práva slovenského národa
nedáme sa nikým a ničím zastrašiť,
v tomto boji za každých okolností vytrváme
a pevne veríme, že s Božou pomocou zvíťazíme."
(Potlesk poslanců slovenské ľudové
strany.)