Pánové! Dále v této souvislosti: Pan
ministr financí se zabýval také obchodně-politickou
situací, zřejmě jako náhradou za to,
že přes vážné politické
poměry neslyšíme pana ministra věcí
zahraničních ani ve sněmovně, ani
ve výboru. Pan ministr financí se tedy zabýval
i těmito otázkami a zdůraznil situaci po
připojení Rakouska k Německé říši
a po uzavření americké smlouvy. Tu musím
poznamenati toto: Povazuji s hlediska vlády stanovisko
pana ministra financí za neudržitelné, praví-li,
že buď projeví německá strana,
tedy Německá říše, blahovůli,
nebo neprojeví-li blahovůli, musíme hleděti,
abychom získali na jiných trzích náhradu
za ztracený trh v Rakousku. To jest projev nejkrajnější
pasivity, za kterou vláda nemůže podle mého
názoru odpovídati, protože by bylo záhodno.
abychom se co nejrychleji přizpůsobili hospodářsko-politicky
daným, nezměnitelným politickým vývojům.
Při tom musíte přece pochopiti, že samozřejmě
jest hospodářská blahovůle, na kterou
se ministr financí odvolává, při zahraničněpolitickém
a vnitropolitickém stanovisku Československa k Německé
říši sotva možná! Tu jde tedy o
velmi velká rozhodnutí, jde o aktivitu vlády
a o to, aby se v pravé chvíli neponechaly věci
Pánu Bohu.
Pánové! Jest mi zcela jasné, že obchodně-politické
následky připojení budou nesmírné.
Vezměte přece jen zpětné působení
na náš textilní průmysl, na náš
vývoz uhlí do Rakouska, vliv na odbyt dřeva,
železa, strojů, skla, všechny věci, které
ještě v r. 1937 odebralo Rakousko od Československa
velkou měrou, i když již export československého
zboží do Rakouska klesl s 35% odbytu v r. 1920 na
7˙3% v roce 1937. Chci tím říci, že
vláda jasně nezná reální skutečnosti
a situaci a že při tomto úbytku obchodu musíme
přirozeně počítati ještě
s dalšími ztrátami, takže této
pasivitě nerozumím. Nemůžeme ovšem,
jak jsem zde citoval, hleděti na obchodně-politickou
situaci ve střední Evropě se stanoviska vojenské
velmoci, nýbrž s hlediska, že Československo
jest stát, který jest z největší
míry odkázán na export, a že si Československo
musí tento export v největší míře
zajistiti.
Na druhé straně několik poznámek ke
zjištěním ministra financí vzhledem
k americké smlouvě. Tu vysvítá, že
ministr financí nás činí do jisté
míry odpovědnými za to, že Amerika nyní
poněkud ustoupila od úmyslu kupovati od Československa
zboží. Tu konstatuji toto: V New Yorku vychází
protinacistický bulletin, který přinesl v
listopadovém čísle z r. 1937 článek,
ve kterém se uvádí Konrád Henlein
jako silně ozbrojený rakouský důstojník
a kde se tvrdí, že za ním stojí 200.000
nebo 500.000 vojáků, takže se musí v
Československu očekávati vývoj, který
se bude podobati španělskému nebo bude ještě
horší než ve Španělsku. K údivu
určitých amerických kruhů nepodnikla
československá vláda dosud nic, aby čelila
tomuto druhu propagandy, která se musí konec konců
obrátiti proti Československu, a bylo by v každém
případě velmi cenní, kdyby se vláda
více zabývala těmito věcmi než
propagandou proti sudetskoněmecké straně
zde doma. (Výkřiky posl. Kuta.) Dále
musím poukázati na to, že jest také
zcela nesprávné, odvolává-li se vláda
na vnitropolitické, národnostně-politické
poměry neb uvádí-li vláda skutečnost,
ze se sudetští Němci konečně
spojili, jako důvod, že mohou nastati při provádění
americké smlouvy obtíže.
Zjišťuji zde, že se v New Yorku dovolali rozhodčího
soudu proti Československu, neboť v amerických
obchodních kruzích jsou velké námitky
proti textilní dani z obratu; i židovská propaganda
v New Yorku způsobila, že dobrá nálada
v amerických obchodních kruzích podstatně
ochabla, tedy ne proto, poněvadž jsme se my, sudetští
Němci, spojili a protože děláme propagandu
proti státu, nýbrž spíše proto,
že tuto propagandu dělají jiní, kteří
při tom vůbec neberou ohled na československé
zájmy. (Souhlas poslanců strany sudetskoněmecké.)
Další věc: Ministr financí se zabýval
včera také případem Ústřední
banky německých spořitelen. Chtěl
tu namluviti české veřejnosti, že se
na likvidaci Ústřední banky muselo použíti
550 milionů z veřejných prostředků.
[ ]. K tomu musím prohlásiti: Údaj, že
se musela přinésti na likvidaci Ústřední
banky a Karlovarské spolkové banky obět od
státu a z veřejných prostředků
v 550 milionech 3% dlužních úpisů a
v dalších 54 milionech dlužních úpisů
zvláštního fondu, jest nesprávný.
Správné jest jen, že Ústřední
banka dostala při druhé sanaci banky dlužní
úpisy zvláštního fondu ve jmenovité
hodnotě 44 milionů a že Karlovarská
spolková banka dostala jich za 8 milionů, částky,
které činily méně než tehdy ohlášené
ztráty a které jsme museli označiti jako
poměrně malé proti tomu, co dostaly při
sanaci bank jiné a zvláště i české
banky. Ministrem financí uvedených 150 milionů
dlužních úpisů, není vůbec
oběť z veřejných prostředků.
(Výkřiky.) Jsou to dluhopisy, které
obdrželi vkladatelé a věřitelé
Ústřední banky neb Karlovarské spolkové
banky k uspokojení svých pohledávek. Zúročení
a umoření těchto dluhopisů se děje
za prvé, z likvidační masy obou bank a za
druhé, z pětiny patřičného
čistého zisku Ústřední banky
československých spořitelen. Protože
jest Ústřední banka čsl. spořitelen
nyní společným peněžním
ústředím všech spořitelen, tedy
i německých, a povinné vklady německých
spořitelen u tohoto ústavu činí čtvrtinu
povinných vkladů všech spořitelen, může
se říci, že jest to zhruba výnos z obchodu
s německými spořitelnami, který přispěl
ke zúročení a umoření dluhopisů.
Vlastní německá žirová centrála
by dala ovšem - podobným způsobem svůj
čistý zisk k disposici k udržení své
dluhové služby. Neboť jde o 150 milionů
Kč. Stát sám nepodniká v této
věci nic více, než že v případě,
že by nebyly k disposici potřebné částky
pro zúrokování a úmor, poskytne zálohy,
které se mu však musí splatiti. Jde vůbec
v prvních letech jen o zúročení těchto
dluhopisů, neboť umořování počne
teprve v 11. roce po vydání zákona a likvidační
masa s částkami v tomto roce patrně zcela
stačí, takže se snad nebude vůbec museti
použíti záloh státu.
To jest pravda o Ústřední bance německých
spořitelen. (Výkřiky.)
Chtěl bych k osnově zákona připojiti
ještě několik krátkých poznámek.
Poukázal jsem již, že se mi zdá, jako
byste si uložili metodiku politického působení
proti sudetskoněmecké straně: zákaz
schůzí, zostření censurní praxe
a propagační řeči československých
ministrů. Pánové, co se dnes děje
v oboru censury, přesahuje všechny meze. Dnešní
"Zeit byla konfiskována pro článek,
který naprosto neobsahoval, jak vám chci ukázati
z několika míst, věci, které by porušily
veřejný klid a pořádek, který
však neobsahoval, vážení pánové,
žádné iluse, neboť se článek
snaží při přiměřené
objektivitě, aby vylíčil věci tak,
jak skutečně jsou. Tu se na př. praví
(čte): "Mimovolně chceme vyhledati ještě
jednou Chamberlainovou řeč, abychom se přesvědčili,
že jsme nepropadli nějakému optickému
neb tiskovému klamu, když jsme po prvé četli
o opatřeních ke splnění oprávněných
přání sudetských Němců.
Neboť současná vnitropolitická situace
připouští jen závěr, že
si Chamberlain spletl slovo "k" se slovem "proti".
Nevěříme sice, že by se britskému
předsedovi vlády naznačovala zamýšlená
opatření proti sudetským Němcům,
avšak informace, na kterých vybudoval svou řeč,
by byly bezpochyby správné, kdyby zněly v
tomto smyslu." A jiné místo: "Nic nemění
na skutečnosti, že sudetští Němci
vidí dnes opět proti sobě vlnu ofensivy.
Ofensiva jedné části znamená defensivu
druhého - v celku opak velikonočního míru.
Pokud se dá mluviti při takové situaci různě
o jednáních, nedá se tím spíše
pochopiti, že se český tisk opětovně
snaží, aby smazal dojem několik a rozumných
hlasů z posledních dnů. Velikonoce jsou na
blízku, avšak i holubice a olivové ratolesti,
které se dostavují každé období,
není vůbec viděti."
Pánové, domníváte se, že by byl
tímto úvodníkem, který byl celý
konfiskován, porušen veřejný klid a
pořádek? A domníváte se, pánové,
že jest to navštívenka pro vás, má-li
po několik dní takřka konsekventně
"Zeit" první sloupec vybílený?
Pánové, nevěříte, že jest
to špatná visitka, když se ukazuje proti propagandě
usmíření a uspokojení sudetských
Němců, že se veřejné mínění
a odpovědi na to, co se děje v zahraniční
a vnitřní politice, takovým způsobem
zkrucují?
Místopředseda Sivák (zvoní):
Prosím pána rečníka, aby juž
končil.
Posl. dr Peters (pokračuje): Nyní
pánové musím dojít k závěru.
Pan ministr financí naznačil, že se domnívá,
že se nyní snažíme o zpolitisování
hospodářství. Vážení pánové,
to mi připadá jako žert a to proto, že
si přece stěžujeme 20 let na zpolitisování
hospodářství od vás, především
v tom směru, jak politické intervence porušují
všechny zásady řádu, práva a
rovnosti. Již 20 let! Na druhé straně poznamenal
také pan ministr financí, že jsme si nikdy
nestěžovali na neobjektivnost finanční
správy. Musím již říci, že
kdybych sebral jenom všechno to, co jsem já sám
uvedl proti objektivitě finanční správy
v těch 10 letech, ode kdy sedím zde, v rozpočtovém
výboru a v jiných výborech, bylo by toho
již velmi mnoho a pokus dáti si právě
nyní do jisté míry nejlepší vysvědčení
shledávám, vzhledem k německým stížnostem
proti finanční správě, nejméně
ne příliš fair.
Přes to však se domníváte, že dochází
ke zpolitisování hospodářství
jen na německé straně. Děláme
jen to, co jste 20 let dělali vy - politiku, která
hleděla na hospodářství jako na prostředek
národní expanse. Děláme politiku,
aby byla obráncem proti oněm tendencím, které
chtějí zničiti naše sudetskoněmecké
hospodářství, a k tomu jsme povinni. Bohužel
si sudetskoněmecké hospodářství
uvědomilo pozdě, pozdě o celá léta,
že nepodřídilo již dříve
celou ochranu existence hospodářství politice.
A jest samozřejmostí, že se sjednocení
sudetští Němci neodebéřou pouze
na parket národně-politických sporů,
jak si pohodlně přejete. Ne, pánové,
musíme vám prohlásiti, že hospodářství
jest v oblasti naší existence a tedy v oblasti oněch
požadavků, které vám musíme klásti,
chceme-li a máme-li věřiti vašim krásným
slovům, že jste ochotni připraviti sudetským
Němcům jak mravně, tak i hospodářsky
a sociálně zajištěnou budoucnost. (Předsednictví
převzal místopředseda Košek.) Na
tom záleží a pan ministr financí měl
tedy upustiti i od této poznámky, neboť mu
musíme říci: Proti zpolitisovanému
hospodářství na vaší straně
musí státi zpolitisované hospodářství
na naší straně! Také to jest vyrovnání
sil! Kdyby to zůstalo tak, jak tomu bylo 20 let na naší
straně, mohli bychom si skoro vypočísti,
jak dlouho bychom udrželi své hospodářské
a tím i sociální posice.
Poslední události v německém táboře
jsou také pro vás varováním, kdybyste
ovšem měli otevřené a přístupné
ucho pro varování. Pak byste totiž viděli,
že jasně známe svou situaci a znajíce
tuto situaci můžeme vám jen říci:
Pánové, nalezněte cestu k nám, neboť
já jako Pražan vám mohu říci,
že jste německý venkov zatlačili do
takové nedůvěry ku Praze, že tento venkov
musíte teprve získati, neboť jste jej nyní
ztratili. (Potlesk poslanců strany sudetskoněmecké.)
Místopředseda Košek (zvoní):
Dávám slovo dalšímu přihlášenému
řečníku, jímž je p. posl. Chmelík.
Posl. Chmelík: Slavná sněmovno!
Osnovu zákona, kterou právě projednáváme,
lze jen vítat, poněvadž znamená opatřiti
krátkou cestou dostatek finančních prostředků
na obranu státu. Proto i strana, jejímž jménem
mluvím, uvítala tuto osnovu zákona. Jde o
povinnost ústavů, podniků, fondů a
některých sociálních zařízení
pomoci státu ve chvíli, kdy pomoci potřebuje.
Řekl jsem, že tuto osnovu zákona vítáme,
i když do jisté míry má řadu
vad a nedostatků. České, slovenské
ústavy již dávno po této stránce
vykonaly svoji povinnost ke státu. Je málokterý
český ústav, málokterý slovenský
ústav, který by nedal státu, co potřebuje,
který by nebyl dávno poskytl státu potřebné
půjčky nebo dávno již neodkoupil potřebný
počet státních dluhopisů. Vycházím
z názoru, že pro obranu státu jsme povinni
vykonat vše, co nám ukládá svědomí
a co nám zejména ukládá nacionální
uvědomění. Svoji státotvornost jsme
prokázali nesčíslněkrát, i
když jsme nebyli součástkou vlády, i
když jsme nebyli ve vládní koalici. Jako hnutí,
jako strana státotvorná zvedali jsme vždy ruku
při hlasování o potřebách státu.
Těžce neserme, že zabezpečení státu
nebylo již dávno provedeno tak, jak by to jeho suverenit
a, jeho geografické položení a zájem
československého národa vyžadoval. Těžce
jsme nesli jako nacionalisté, že Němcům
se vycházelo více vstříc, než
bylo žádoucí, že jsme jim dali více,
než nám ukládaly mírové smlouvy
a nežli požadovala ústava. Dnes, jak je zde máme
a jak se každou chvilku představují, je naše
chyba, je chyba československých stran, poněvadž
takto jsme si je zhýčkali, takto jsme si je vychovali.
Dnes troufalost německých příslušníků
nezná mezí. Rozpínavost Němců
roste den ze dne. Je nutno této rozpínavosti klásti
meze. Porovnejte loyalitu příslušníků
československého národa, pokud bydlí
ve Vídni máte tyto dny nejlepší příležitost
- s Němci, kteří bydlí v Československé
republice. Československá menšina v Rakousku
vydává plakáty a nabádá k loyalitě
vůči státu. Dnešní vedení
nic jí nezaručuje v budoucnosti po stránce
kulturní, školské a hospodářské,
tak jako my jsme zde smlouvami, zákony a zvláštními
úmluvami zejména z 18. února loňského
roku zabezpečili Němce, a přece Čechoslováci
v Rakousku se plně stavějí za stát
jako loyální občané. My od našich
Němců nechceme nic než loyalitu ke státu,
plnění zákonů a občanských
povinností, a naproti tomu jim dáváme více,
než jsme povinni. To je nutno stále zdůrazňovati
a proto také je nutno odkazovati jejich rozpínavost
do určitých mezí a odmítati všechny
jejich vetřelecké požadavky. Jsme si vědomi
zápasu, který nás čeká, jsme
si vědomi všech velkých událostí,
jimž jdeme vstříc. Musíme si říci,
že jsme na ně také připraveni, a musíme
se zabezpečiti, abychom byli připraveni po každé
stránce, abychom ani zevně, ale ani zevnitř
nebyli překvapeni. Máte nejlepší příležitost
sledovati, i když dnes jsou veřejné schůze
zakázány, jak soudí československý
lid. Všade slyšíte, že český
člověk se vzepře německé hegemonii
krátkým výrazem: na nás si vylámou
zuby. Ano, ale československý člověk
musí mít zabezpečení své víry
i se strany státu resp. jeho representace, to je vlády.
Nemůžeme chtíti na širokých vrstvách
drobných lidí statečnost a nebojácnost,
když neudělá vláda po každé
stránce opatření, aby český,
slovenský člověk se cítil v tomto
státě bezpečným, zejména na
hranicích a zejména ve zněmčených
územích. Stát musí dáti každou
nutnou a možnou obranu, každé nutné zabezpečení
pro českého člověka nejenom uvnitř
státu, nýbrž zejména na hranicích.
Že neustoupíme násilí, to je samozřejmou
věcí, že se nevzdáme též
a nemůžeme se vzdát žádných
smluvních závazků se spřátelenými
státy, o tom není také pochyby, ovšem
musíme se spoléhati jen a jen sami na sebe. Je třeba,
aby vláda dovedla podchytiti a umožniti tuto skutečnost
v širokých vrstvách lidových a zejména
u mládeže. Naše holubičí povaha,
naše smířlivost a bohužel sklony jen k
ústupkům, jak jsem již naznačil, se
na nás vymstily, a já, ujal-li jsem se při
této příležitosti slova, činím
tak jen proto, abych znovu zdůraznil to nejširší
vyřčení slovanské klidné, rozvážné
povahy, ochotu k dorozumění s každým,
ale zároveň tu nutnou skutečnost a statečnost,
kde československý národ půjde s hlavou
vzhůru každému nebezpečí vstříc.
Prodělali jsme horší i větší
zápasy, odolali jsme většímu nebezpečí,
než které se dnes na nás valí kolem
dokola z německé hegemonie, a proti této
hegemonii musíme právě postaviti ty dobré
vlastnosti, jak jsem se o nich zmínil. Ovšem, pravda,
slavná sněmovno, když u nás je vše
založeno na principech demokracie, pak je také nutno,
aby byla plněna tato demokracie do všech důsledků
od těch, kteří mají moc a možnost.
Všechny výstřelky, které doposud byly,
budou muset být odstraněny a zejména aspoň
k těm, kteří jsou nositeli naší
státnosti, kteří mají dobrou vůli,
poctivý úmysl spolupracovati s ostatními
složkami do všech důsledků. Ne, slavná
sněmovno, aby byl konfiskován tisk strany, která,
dříve nežli vstoupila do vlády, dala
se k disposici tomuto státu. "Národní
noviny" ze dne 7. dubna v č. 97 v určité
polemice odpovídají na útoky socialistického
tisku, který i v letácích soustavně
útočí na národní sjednocení.
V době, kdy národní sjednocení se
dává k disposici státu, všem ostatním
státotvorným složkám, není myslitelno,
aby byly na nás prováděny soustavně
nerozumné útoky. Byly proti nám vydány
zvláštní letáky a v těchto letácích
i listech se útočí na národní
sjednocení, že prý chce, aby se vyjednávalo
s Henleinem a jeho stranou. "Národní noviny"
jako list národního sjednocení poukázaly
na skutečnost, že zástupci obou socialistických
stran v koalici sami ve vládě se vyslovili pro to,
aby se vyjednávalo se sudetskoněmeckou stranou.
Zatím co útoky v listech levice volně procházejí
proti "Národním novinám" a národnímu
sjednocení, byla v "Národních novinách"
včera zabavena věta: "ale je to stará
taktika levice: ve vládě dávají souhlas
a v novinách proti tomu protestují." V titulku
příslušné zprávy pak byla zabavena
slova: "socialistická demagogie: ve vládě
jsou pro jednání s Henleinem, ve veřejnosti
proti tomu agitují."
Zabavení této věty znamená, že
by socialistické listy měly výsadu útočiti
na strany ostatní, aniž by se tyto strany vůbec
směly brániti způsobem, který jest
zcela přirozený. Poukazujeme na to, že za poli
tiku, kterou vláda provádí, jsou všechny
strany koalice odpovědny a že není přípustno,
aby jedna z těchto stran měla výsadu útočiti
na druhou pro to, co její zástupci sami ve vládě
dělají.
V závěru své řeči se táži
pana ministra spravedlnosti, zda je mu známa tato nezákonná
censura, toto počínání proti "Národním
novinám" a zda je ochoten takovýmto přehmatům
censury napříště zabrániti. Reklamujeme
pro sebe svobodu, kterou přejeme jiným. Nebudeme
se nikdy vyhýbati žádnému zápasu,
pokud jde o ideu, bereme veřejně na vědomí
každý zápas, a tam, kde je společný
nepřítel, tam, kde jsou společné závazky,
je nutno je držeti, jako je chceme držeti my. (Potlesk
poslanců nár. sjednocení.)