Několik slov ke škole.
Vy, kteří jste pozorovali, jak měl nacismus
organisovanou školu, a viděli jste do školské
struktury nacismu, jste si uvědomili, že nacismus
vytvořil ze školy strašlivý nástroj,
který odcizil děti rodičům, který
vychovával fanatické příslušníky
německého nacistického zvěrstva. Já
bych takovou českou školu nechtěl. Česká
škola musí zůstat věrna odkazu Komenského
a Masarykovu. (Potlesk.)
Za druhé republiky a za t.
zv. protektorátu jsme slyšeli z českých
úst, že prý česká škola
nevychovávala děti vlastenecky. Říkali
to lidé, kteří si jezdili pro rozum do Berlína
- pro ty bylo české dítě vlastenecky
špatně vychované. Myslím, že mobilisace,
zahraniční i domácí odboj potvrdily,
že česká škola vychovávala dítě
ne k fangličkářskému vlastenectví,
nýbrž k vlastenectví skutečnému.
Bude potřebí, abychom
se dostali také k vydání základního
zákona školského, ve kterém by se mluvilo
o postátnění školství, zákona
o školské správě; a ještě
bych položil důraz na výstavbu odborného
školství, poněvadž to bude nakonec nejdůležitějším
hospodářským faktorem při provádění
našeho hospodářského plánu.
Chci říci několik
slov také o propagaci a tisku. Druhá republika stonala
na to, že neuměla prodat, co dobrého udělala.
Právě tady byla přednášena zdrcující
fakta, jež svědčí o tom, že není
pravda, co o nás říkají Henleinovci
a Němci do ciziny, celá sněmovna to s potleskem
vyslechla; poněvadž to však řekl příslušník
jedné strany, tedy se o tom v tisku vůbec nemluvilo
a zapadlo to, ačkoliv to mělo letět do celého
světa. Prosil bych pana ministra, aby se takovými
methodami neřídil, a když se v republice skutečně
něco dobrého udělá, aby to prodal,
aby se o tom naše veřejnost dověděla.
(Potlesk.)
Naše deníky - to je veliká
bolest; umírají na nedostatek papíru. Co,
prosím vás, na ty 4 strany mohou napsat? A tak myslím,
(obrácen k ministru informací Kopeckému),
pane ministře informací, že by se snad spíš
mělo nedovolit vycházet řadě zbytečných
časopisů a dát ušetřený
papír našim dělníkům, aspoň
o ty 2 strany více, aby nebyly jenom takovým věstníkem
- když si koupíte jedny, to stačí -
aby tam byly také rozmanitosti, když se na př.
někdo domnívá, že má kritisovat
nějakého člena vlády nebo nějaký
čin vlády a myslí, že je to ku prospěchu
republiky, aby to mohl také v novinách uplatnit.
(Potlesk.)
Revoluce naše byla synthesou
dvou revolučních prvků, národního
a sociálního. A myslím, že z této
synthese musíme vycházeti k praktickému budování
socialismu. Dnes musíme ukázat, že socialismus
je skutečností. Socialismus, který jenom
slibuje, je málo, dnes potřebujeme socialismus skutků.
Vládní dekrety a postup vlády ukázal,
že strany Národní fronty jsou odhodlány
ten praktický socialismus provádět; a bude
úkolem Národního shromáždění,
aby nasadilo stejné tempo pracovní k provádění
a k uskutečňování socialistického
programu vlády.
Několik slov k osidlovací
akci a k zemědělství. Domnívám
se, že by bylo velkou chybou, kdybychom neměli plán
přesného osidlování. V pohraničí
máme značné potíže. Snad tam
přišla řada lidí, kteří
o zemědělství nikdy neslyšeli, nikdy
v něm nepracovali. Přišla tam řada lidí,
kteří se domnívají, že mohou
rychle zbohatnout. Přišla tam řada lidí,
kteří snad budou musit po dobrém nebo po
zlém z těchto statků odejít. Ale my
potřebujeme za každou cenu, aby lidé tam šli,
a mají-li tam jít, musí mít právní
jistotu, že když se do práce dají, že
ovoce práce jim také zůstane a že nepřijde
za chvilku někdo, aby je z rozdělané práce
vyhodil. To je hlavní předpoklad naší
osidlovací politiky. (Potlesk.) Jsou u nás
dva takové směry zemědělské:
Je to jednak spekulace protizemědělská a
druhá je spekulace ze sabotáže zemědělské.
Na obě si musíme dáti pozor. To jsou obě
reakce. Někteří se domnívají,
že se tam přikrčí trochu za mez a počkají,
až se bouře revoluce přenese a až zase
přijde jejich čas. To by byl velký omyl revoluce,
ale nakonec by to byl i omyl jejich, poněvadž jsme
přesvědčeni, že tato revoluce má
pevné kořeny a že se reakcí nepodaří,
aby je vyvrátila a aby nastalo zase panství reakce.
(Potlesk.)
Je zapotřebí, abychom
se zabývali výstavbou vesnic. S tím je spojen
problém, aby lid neutíkal z vesnic, problém
elektrisace, telefonisace a myslím i družstevnictví.
Naši čeští i slovenští zemědělci
si musí uvědomit, že stojíme před
velkým problémem. Jakmile se otevřou světové
trhy a dojde k soutěživosti, dostane se československý
zemědělec do situace, kdy bude muset vyrábět
tak, aby byl schopen soutěže, a právě
družstevnictví může značně
přispět k tomu, aby naše zemědělství,
až ty doby přijdou, mohlo je zdolat; ale ani družstevnictví
se nedá vytvořit za den a přes noc, to je
nutno budovat hned a soustavně. Máme v republice
řadu vzorů dobrého zemědělského
družstevnictví, takže nemusíme nijak experimentovat.
My se také stavíme
za ochranu malého a středního podnikání,
protože se právě v něm jeví tvořivá
iniciativa proti velkovýrobě. Bude jen potřeba,
aby při nové organisaci peněžnictví
bylo pamatováno na řádný a levný
úvěr. A to všecko má za následek,
že pan ministr zahraničního obchodu se bude
musit starat o plánovité rozšiřování
zeměpisné základny našeho obchodu. Český
výrobek měl venku velmi krásný zvuk.
Ale všechny dřívější spoje
jsou přetrhány a teď platí: kdo dřív
přijde, ten dřív mele. A tak bude na našem
obchodu, aby se co nejdříve vzpamatoval a navázal
styky se zahraničím, aby tam mohl vyvážet
a abychom mohli dovážet suroviny. Chtěl bych
na jedno upozorniti naše průmyslové kapitány.
Možná, že někdo z vás měl
možnost všimnouti si, co znamenal chemický průmysl
v říši. A kdo z vás viděl statistiky
chemického průmyslu světového, mohl
zjistit, jak vysoko nad vším ostatním byl německý
průmysl chemický. Dnes je německý
chemický průmysl v rozvalinách. Československo
má všechny podmínky k tomu, aby z toho dědictví
si vzalo patřičný díl. Snad máme
nedostatek kvalifikovaných sil, to je dědictví
minulosti, v zájmu národa a v zájmu státu
je potřebí, abychom i s tím nedostatkem se
toho ujali, aby chemický průmysl Československa
se dostal kupředu.
Několik poznámek k
poměrům v továrnách. My jsme pro jednotné
odborové dělnické hnutí. Chceme jen
říci toto: Už ta vyhazovací horečka
trochu přestala. My jsme si vyházeli v některých
závodech mnoho technických sil. Myslím, že
ten, kdo si to zasloužil, mohl být propuštěn,
ale snad byli vyhozeni i někteří lidé,
kteří se neprovinili a měli tam zůstat.
V mnohých velkých průmyslových závodech
právě dnes to pociťujeme, že nemáme
technických sil, které tam byly. Prosím,
vyvarujme se toho pro budoucnost. Byli vyhazováni i dělníci.
Dostal jsem do ruky výměr takového soudu,
kde stálo černé na bílém, že
ten muž byl propuštěn pouze proto, že před
20 lety prosazoval gentský systém. Myslím,
že to byl slabý důvod. (Hlas: Kde
to bylo?) U nás na Kladně. (Hlas: Dej mi
ten výměr!) Tak Ti to ještě jednou
pošleme. Dnes už je to přikryto, ale jen říkám,
že to nebylo dobře. Jsem přesvědčen,
že kdybychom tohle měli dělat, nesloužíme
jednotě národa, ale reakci. Reakce právě
na to čeká a bude čekat, že při
provádění dekretu o znárodnění
půdy a dolů ztroskotáme, ale my v tom nesmíme
ztroskotat. A neztroskotáme tehdy, udržíme-li
si kádr dobrých technických sil a jestliže
ty technické síly, které snad byly někdy
i v jiných táborech, přesvědčíme
o tom, že neodvratně minuly doby soukromokapitalistické
výroby, že teď kráčíme věkem
socialismu; a pro tento věk je musíme také
získat. Nevím, snad právě odbory razily
heslo: Kdo nepracuje, ať nejí. Bylo by dobře,
kdyby se toto heslo opravdu uskutečnilo (Potlesk.),
protože zvýšení pracovní morálky
není věcí jen těch, kdož jsou
odpovědni za stát, nýbrž je věcí
celého státu a musím říci,
že naši havíři jdou v čele. Na
našich šachtách najdete staré lidi, i
sedmdesátníky, kteří by mohli jíti
do pense, ale oni jdou fárat. A ti by měli být
příkladem. (Bouřlivý potlesk.)
Žádám také,
aby byla řešena otázka sociálního
pojištění. A jestliže zvedáme pracovní
morálku, jedním předpokladem toho, aby se
nám to podařilo, je jednota sociálního
pojištění. Myslím, že je správné,
aby dělník i úředník měli
jednotné sociální pojištění.
(Potlesk.) Prosím také, aby podle možnosti
bylo skutečně uvažováno o vyrovnání
pensí. Jsou mnozí pensisté, kteří
celý svůj život poctivě pracovali, a
dnes mají pár korun pense.
Vítám také zřízení
plánovacího ústavu. Měl by se dáti
okamžitě do práce, i když snad není
možno hned zahájit práci. Potřebujeme
zvýšení naší bytové kultury,
výstavbu měst, škol, vodních cest, a
tak plánovací ústav bude míti řadu
nových podnětů.
Varujeme před takovou finanční
politikou, která by znamenala deflaci. Peníze mají
důležitou úlohu, ale jsou jen instrumentem.
Z minulé republiky máme zkušenost, že
bylo vydáno heslo "šetřit", a nakonec
jsme šetřili tak, že bychom se byli ušetřili,
ale při tom nám umírali lidé hlady.
Tak prosím, jestliže někteří
lidé myslí, že by tento postup vlády
měl býti počátkem deflace, pozor na
to, poněvadž v hospodářském životě
by na to mohl stát těžce doplatit.
A nyní několik slov
k mládeži. Jsme pro jednotu mládeže, pro
jednotnou a povinnou tělesnou výchovu; přáli
bychom si toliko, aby se u nás rozlišovala politická
výchova od stranické. To platí především
do řad mládeže. Mládež musí
být vychovávána politicky. To však neznamená,
že by měla být vychovávána stranicky.
Je tu také problém platů studentů.
Vím, že mnohý z vás řekne: To
přece není možné, že by student
měl dostávat plat. Mám na mysli vysokoškoláky.
Není to problém. Práce studenta je také
práce. Každá práce má být
honorována, tedy také práce studenta. A za
druhé: Budou-li zajištěni studenti, aby mohli
studovat, otevřeme tím právě cestu
k demokratisaci školství, aby i ti chudí, kteří
často, když se dostali ke konci svého studia,
padli, poněvadž si museli vydělávat
na studie a těžce to zaplatili na vlastním
zdraví, aby mohli dostudovat. A tak otázka studentských
platů není žádnou demagogií,
nýbrž docela reální věcí.
(Předsednictví převzal místopředseda
Tymeš.)
Také platy státních
zaměstnanců bude třeba přezkoumat
a upravit a zároveň také stanoviti odpovědnost
státních zaměstnanců za jejich úkoly.
Přicházím k
závěru a chtěl bych říci: My
sociální demokraté jsme pro společný
postup stran národní fronty, jsme pro společný
postup socialistického bloku, ale jsme také pro
spravedlivou kritiku, která má za úkol, aby
zlepšila plnění vládního programu.
(Potlesk.)
Chci vám jedno říci.
Celý národ doma žil v touze, aby politické
poměry po válce byly zjednodušeny, a celý
národ byl - řeknu vám upřímně
- překvapen tím, že vy v zahraničí
jste udělali šest politických stran. My jsme
jich chtěli ještě méně. Snad
těch šest politických stran jest výsledkem
nutnosti státní. Národ však, myslím,
zůstal přesvědčen o jednom, že
má být zachována jednota národa, že
nemá být jednota národa pro malicherné
věci tříštěna. K tomu máme
důležitý instrument: naše koordinační
výbory. Byl bych rád, kdyby zvítězilo
přesvědčení, že koordinační
výbory se mají podobat takovému konklave,
kam zavřete tři nebo čtyři zástupce
politických stran a tak dlouho je tam necháte, dokud
se nedohodnou. (Potlesk. - Veselost.) Nic není na světě,
o čem by se nebylo možno dohodnout. A tak, prosím,
jedno je třeba říci. My v žalářích
i doma byli jsme také jednotní, stejně jako
vy tam venku. V budoucnosti je potřeba, když jsme
zůstali jednotni v boji, abychom zůstali jednotni
také v budování naší republiky.
(Potlesk.)
Místopředseda Tymeš
(zvoní): Uděluji slovo dalšímu
řečníku, jímž je pan posl. dr
Ducháček.
Posl. dr Ducháček:
Vážené shromáždění!
Výkaz o činnosti vlády, který nám
podal pan předseda vlády, byl pozorně vyslechnut
Zatímním Národním shromážděním.
Potlesk, který odměnil celou jeho řeč,
svědčí o tom, že všichni plně
oceňujeme mimořádně namáhavý
úkol, jejž Fierlingerova vláda od 5. dubna
letošního roku musela zdolat. V zemi, kudy se hnala
válka, vláda téměř v patách
postupujících sovětských vítězných
vojsk zapojovala sotva osvobozená území plně
do spojeneckého válečného úsilí
a zároveň už také kladla základy
pro správu země na dobu, kdy válečná
vichřice definitivně utíchne. Zatím
co na př. musila vláda ještě mobilisovat
zápolí na Slovensku pro pomoc vítězící
Rudé armádě, musila zároveň
už řešit poměr česko-slovenský
a dávat výraz novému uspořádání
tohoto poměru, jehož základem je rovnoprávnost
obou národů. Zatím co vláda musila
povolávat do zbraně naše občany pro
závěrečnou fázi bojů proti
Němcům, musila už vytvářet podmínky
pro obnovu průmyslové výroby, státní
správy a zemědělství. Jestliže
velikost těchto úkolů znovu zdůrazňuji,
činím tak proto, abych ukázal, jak nesmírně
těžko bylo stavět a budovat v zemi hospodářsky
vyssáté, válkou rozvrácené
a šestiletou okupací zbavené demokratické
administrativy.
Jednotlivé kapitoly vládního
výkazu činnosti ukazují, jak mnohostranné
a odpovědné úkoly vláda řešila.
Národní shromáždění si
plně uvědomuje, že všechny ony kapitoly,
ať mluví o nové lidové samosprávě,
o odsunu Němců a osidlování, nebo
o průmyslové, zemědělské a
uhelné výrobě, nebo o politice měnové,
představují hodiny, dny a týdny úmorně
práce vlády jako celku, jakož i ministrů
jako správců jednotlivých resortů.
Nebylo by však dosaženo
všech těchto výsledků, kdyby se nebyla
mohla vláda opírat o spolupráci všech
složek a vrstev obou národů, zkrátka,
kdyby zde nebylo národní jednoty. Už Šrámkova
vláda v Londýně, majíc před
očima znešvařené a rozeštvané
emigrace jiných obsazených národů,
uvědomovala si, že po čas národního
nebezpečí a v době války je imperativním
příkazem, aby všichni čeští
a slovenští vlastenci věrně při
sobě stáli. Kolem Šrámkovy vlády
vytvořila se proto jednota všech složek, které
byly zastoupeny v cizině. Jestliže čas od času
ten či onen jednotlivec, o němž se ostatně
zpravidla zjistilo, že byl v poplatném poměru
k polským reakcionářům, chtěl
tuto jednotu narušit, byl rázně svornou jednotou
československých vlastenců odmítnut.
Tato linie, toto vlastní dědictví Šrámkovy
vlády bylo převzato, ba prohloubeno první
vládou, která se utvořila na osvobozeném
území republiky Československé. Toto
soustředění všech vlasteneckých
složek kolem presidenta a jeho vlády vzniklo za války
a z války. Když se válka skončila, objevily
se hlasy, arci ojedinělé, které v národní
jednotě viděly jakýsi náběh
k totalitě nebo princip, který nachází
své odůvodnění ve chvílích
válečného nebezpečí, ale nikoliv
po něm. Tyto námitky jsou pochybené prostě
proto, že přestala-li válka na bojištích,
její strašné následky trvají
i nadále. Doba nebezpečí a proto také
nutnost národní jednoty trvá. Úkoly,
jež nás čekají po válce, která
zničila tolik hodnot a která naši zemi vyssála,
jsou nesmírné a nezdolali bychom je, kdybychom se
kolem vlády nesdružili ve stejné nerozborné
jednotě jako za války. Zatímní Národní
shromáždění bude ovšem ostražitě
a bedlivě střežit, aby se pod heslem jednoty
nepašovaly do našeho národa prvky fašistického
totalismu, které jsou mu naprosto cizí. (Potlesk.)
Budeme velmi dbát o to, aby
všechny občanské svobody byly nejen zachovány,
ale prohlubovány a rozšiřovány. (Potlesk.)
Ovšem zdůrazňuji: pro Čechy a Slováky,
demokracii opravdu věrné! Svoboda projevu v nejširším
slova smyslu znamená jak naprostou svobodu tisku a slova,
tak i svobodu vědeckého a literárního
projevu a svobodu politického projevu, což znamená
možnost sdružovat se v různých demokratických
stranách. (Potlesk.)
V této válce lidé
bojovali především za svobodu národní
a individuální. Bylo by zradou na všech těchto
bojovnících, mučednících a
hrdinech, kdybychom nedbali, aby se občanské svobody
v plné míře rozvíjely, když tolik
úsilí je věnováno tomu, aby se též
plně a právem rozvíjela hospodářská
a sociální rovnost.
V souvislosti s nutností zachovat
národní jednotu je třeba poukázat
na hospodářské kapitoly vládního
prohlášení, které, myslím, výstižněji
než cokoliv jiného ukazují složitost a
nesmírnost úkolů, jež bez národní
jednoty prostě nelze řešit. Správně
vyzvedá a podtrhuje vláda ten základní
hospodářský fakt naší nynější
hospodářské situace, že na jedné
straně jsme realně nesmírně zchudli,
a na druhé straně že peněžně
spočívá na zmenšeném reálném
substrátu hospodářském ohromné
břemeno finančního kapitálu, z čehož
vzniká náš hlavní finanční
problém. Tento problém je pak v úzké
souvislosti s naším problémem měnovým,
neboť na velikosti sumy tohoto břemene finančního
kapitálu závisí, jak vysokou měnovou
jednotku můžeme udržeti. Prozatím vykonala
vláda na poli finančního a měnového
problému tolik, že připravila restrikci oběživa
za současné výměny starých
platidel za platidla československá a připravila
soupis všech finančních pohledávek,
které mají občané i podniky vůči
národnímu hospodářství. Po
provedení soupisu budeme přesně znát
velikost řečeného břemene finančního
kapitálu, který je nejvážnějším
problémem, před nímž stojíme.
Ve vládním sdělení
se naznačuje, že jednou z metod, jimiž se má
tento problém řešit, jsou dávky, t.
j. dávky zmajetku, při čemž již
předem vláda zdůrazňuje, že se
za dané situace přes veškerou její snahu
nepodaří nalézti zde cestu absolutně
spravedlivou. To jest správné. Co však je dlužno
zde zdůrazniti, je, že u dávek bude třeba
dbáti především zřetelů
národohospodářských, aby totiž
jejich konstrukce i výše byla taková, aby dávky
nepodlamovaly hospodářskou aktivitu. (Potlesk.)
Při jejich konstrukci bude třeba míti na
paměti, že dávky z majetku mohou být
zaplaceny jen zčásti opravdu "z majetku",
z významné části však že
budou zatěžovati budoucí důchody a výnosy,
což bude nutit ke zvlášť velké opatrnosti
s ohledem na zřetele sociální i produktivitní.
Je pak předem jasné, že dávkami bude
možno vyřídit jen zcela malou část
problému finančního kapitálu. To plyne
jak z toho, že jsme prostě přejali toto smutné
dědictví po okupantech ve válce, že
jsme přejali ohromný - vládní exposé
samo uvádí, že takřka hodnotě
celého našeho národního majetku se rovnající
- dluh, tak z toho, že řečené sociální
a národohospodářské zřetele
prostě nedovolí stanoviti dávky tak vysoko,
aby byly s to, problém břemene finančního
kapitálu vyřešiti aspoň podstatnou měrou.
Buď jak buď, i po zaplacení
dávek zbude veliký dluh, který stát
bude musit spláceti, dluh, který se bude skládati
z vlastního, republikou i tak zvaným protektorátem
uzavřeného dluhu, plus všechno to, co bude
musit náš stát převzíti namísto
insolvetního Německa. Takto narostlé dluhové
břemeno však při reálném zchudnutí
našem i světovém - a cesta vzhůru našeho
hospodářství není závislá
jen na nás, nýbrž také,a to v míře
nikoliv malé, na hospodářském vzestupu
ostatních států - není únosné
při nynější soustavě hospodářských
čísel. Budeme musit volit takovou měnovou
jednotku, při jaké toto dluhové břemeno
uneseme, to jest takovou soustavu hospodářských
čísel a takový jí odpovídající
kurs měny, abychom byli s to konati dluhovou službu
při zachování další stability
hospodářských čísel. A nezávisí
ani na naší vůli, abychom si počínali
jinak. Kdybychom stanovili měnovou jednotku nepřiměřeně,
to jest kdybychom nešli se soustavou hospodářských
čísel dostatečně vysoko, objevily
by se nutně schodky ve státním hospodářství
a s nimi nebezpečí pro měnu.