Já vám, paní a pánové, pro
ilustraci přečtu několik takových
typických výpovědí, jak vypadaly v
prvním vyšetřování a jak vypadaly
při vyšetřování druhém.
Vezměte si, řekněme, tuto výpověď
svědka před vyšetřovací komisí.
Svědek vypovídá o obžalovaném:
Obžalovaný se choval asociálně vůči
všem zaměstnancům. Ukládal pokuty ve
prospěch Červeného německého
kříže ve výši 3.500 korun. Vyhrožoval
jim gestapem a toto na ně skutečně jednou
zavolal do své kanceláře. Zdravil zdviženou
pravicí "Heil Hitler" a nechoval se jako řádný
Čech". - To je výpověď před
vyšetřovací komisí. Týž
svědek podle protokolu vypovídá při
hlavním přelíčení. "Svědek
nemůže potvrdit původní udání.
Není mu známo, že by obžalovaný
dával nějaké příspěvky
na Německý červený kříž.
Svědek mluvil česky s personálem i se šéfem.
Z vlastní zkušenosti není svědkovi
nic známo, že by obžalovaný někomu
vyhrožoval gestapem. Zaměstnanci nebyli vyzváni
ke zdravení německým pozdravem a také
tak nečinili." Jak může taková
výpověď působit na soudce z lidu?
- Anebo ještě typičtější,
zase doslovná výpověď, kterou si můžete
zjistit u krajského soudu v Olomouci, je změněná
výpověď ve známém procesu dr.
Pospíšila. Je to výpověď, ve které
se říká: "Dne 20./9. Leubner, gestapák,
odvolal svoje údaje proti dr. Zélovi - to je biskup
Zéla - jako nepravdivé a prohlásil, že
je složil proto, že o to byl žádán
dr. Stejskalem. Dr. Stejskal prý Leubnerovi tvrdil, že
biskup Zéla a řada obviněných byli
propuštěni z vazby gestapa za velmi podezřelých
okolností a zrejmě jedině proto, že
se zavázali ke konfidenství. Dr. Stejskal prý
dokonce Leubnerovi slíbil, že mu z Prahy doveze bumažku,
na podkladě které bude Leubner propuštěn
na svobodu, ovšem pod tou podmínkou, že usvědčí
Pospíšila a dr. Zélu." (Hlas: Nebylo
to naopak?) Nebylo to naopak!
Jak může, paní a pánové, taková
výpověď působit? A zde také najdete
odpověď na otázku, proč projevujeme
takový odpor k svědectví gestapáků.
Včera zde mluvil o této věci pan dr. Kokeš
a citoval výnos ministerstva spravedlnosti, který
považuje za útok na soudcovskou nezávislost.
Já si dovolím tento výnos přečíst,
protože obvinění, které bylo proneseno
proti ministerstvu spravedlnosti, je příliš
vážné, než abych mohl informovat sněmovnu
nedostatečně.
Výnos je adresován, a prosím, aby si toho
slavná sněmovna povšimla, pánům
vedoucím veřejným žalobcům u
mimořádných lidových soudů.
Veřejným žalobcům. A ve výnosu
se praví: "Je obecně známo, že
příslušníci bývalé německé
tajné policie, gestapo, byli vybíráni z lidí
charakterově narušených, kteří
při konání své služby byli zcela
bezohlední a nezastavili se ani před nejtěžšími
zločiny. U příslušníků
gestapa byla mimo to záměrně vychovávána
nenávist proti porobeným národům a
tato výchova zapustila hluboké kořeny. Jde
o individua všeho schopná, neštítící
se žádného zločinu, tedy ani ne zločinu
podvodu křivým svědectvím. Tyto skutečnosti
samy o sobě vedou k závěru, že členové
gestapa vůbec nejsou osobami, které by mohly býti
vhodnými a hodnověrnými svědky před
mimořádnými lidovými soudy, jež
zjišťují válečnou vinu nebo nevinu
z doby okupace, nebo při nejmenším alespoň
nutí ke zvýšené opatrnosti při
posuzování hodnověrnosti příslušníků
gestapa jako svědků, zejména mají-li
býti slyšeni jako svědci proti osobám
české národnosti.
V poslední době se vyskytla u některých
mimořádných lidových soudů
taková svědectví těchto bývalých
členů gestapa, jež právem vyvolávají
pozornost veřejnosti, a dokonce je důvodné
podezření, že jde o celý odsouzeníhodný
systém při používání takových
svědků. Dokud nebude celé toto podezření
mimo veškeru pochybnost objasněno a vyvráceno,
žádám, aby veřejní žalobci
použili svědeckých protokolů takových
svědků, pořízených v případném
řízení, jen jako pomocných důkazních
prostředků a aby až na další upustili
od navrhování těchto osob za svědky
před mimořádnými lidovými soudy.
V žádném případě nebudiž
obžaloba proti kterémukoliv obviněnému
z řad českého obyvatelstva zakládána
výlučně na jejich svědectví."
Já bych teď prosil, abych byl poučen, brání-li
tento výnos některému lidovému soudu,
aby si takového svědka gestapáka předvolal
a aby jeho svědectví vyslechl. Ale nejde jen o to,
paní a pánové. Když už mluvíme
o těch gestapácích: chceme skutečně
užívat gestapáckých svědectví?
Vždyť vy to přece také nemůžete
chtít! Přece také nechcete, aby naše
československá spravedlnost byla budována
na té německé, gestapácké spravedlnosti!
Já nevěřím, že se najde Čech,
který by si něco takového přál.
Přejete-li si to, řekněte to veřejně
a uvidíte, jak vám národ odpoví! (Potlesk.)
Je pravda, paní a pánové, že před
soudy hrál v některých případech
určitou roli moment majetkový. Ale hrál tam
roli právě opačnou, než o jaké
zde bylo mluveno. (Potlesk.) Majetkový moment působil
v řadě případů na přísedící
tak, že v nich vzbudil důvodné podezření,
že jde o případ člověka, který
je hnán před soud ne pro svoje provinění,
ale pro svůj majetek. Já si opět dovolím
vám ocitovat doslovné znění jednoho
takového rozsudku, který se zabývá
podobným typickým případem. Je to
část odůvodnění rozsudku, v němž
se praví doslovně: "Soud nemohl věřiti
svědkům, kteří původně
obžalovaného před vyšetřující
komisí národního výboru jak svými
výpověďmi, tak i písemným podáním
úplně usvědčili, avšak okolnosti
původně tvrzené před soudem nikterak
nedokázali ani sami nepotvrdili. Určití zaměstnanci
proti obžalovanému vystupují zřejmě
jen proto, aby se zmocnili závodu. Jde o akci záměrnou.
Zaměstnancům byly předkládány
nepravdivé údaje k podpisu podivnými způsoby,
takže podpisující mohl býti přiveden
v omyl. Původci oznámení proti obžalovanému,
kteří se ujali závodu, rozdělili si
funkce podle potřeby. Když se uvázali do držení
a správy podniku, hospodařili způsobem zjištěným
v citovaných spisech magistrátu." A v citovaných
spisech magistrátu se zjišťuje, že majetek
obžalovaného byl rozkraden. Já se ujímám
tohoto obžalovaného, ale to není už bohatý
obžalovaný. Bohatí jsou ti, kdo mu rozkradli
majetek! Ten obžalovaný je chudák, je u nás,
byl osvobozen, ale ti, kdo to rozkradli, ti jsou jinde, ne u nás.
(Hluk. - Výkřiky.)
A ještě další případ takového
ovlivňování, které zase v mnoha případech
působilo právě opačně, než
jak si to jeho iniciátoři představovali.
Paní a pánové, dovolím si - zase,
abych se držel dokladů - přečísti
vám titulky dvou našich deníků, jež
uváděly referáty o procesu s Dominikem Čiperou,
každý den tak, jak ten proces probíhal. (Hlas:
To je také chudák?) To není chudák.
(Hlas: A je u vás?) Není u nás. Podívejte
se, páni, do své kartotéky, my ho v ní
nemáme! (Hluk. - Výkřiky.) Čipera
u nás není a nikdy nebyl. U vás je pan posl.
Holý. Vy máte ty generální
ředitele dnešní. (Hlas: Holý není
žádný kolaborant, to jste zapomněl říci.)
Čipera byl osvobozen. Soudem.
Paní a pánové, dovolte mi, abych vám
přečetl tyto titulky. Ujišťuji vás,
že v nich nejde o Čiperu. Čtu vám je
proto, abych dokázal, jak velký rozpor vznikl v
celé otázce lidového soudnictví, a
čtu vám je také proto, abych ukázal,
jak měl pravdu pan ministr spravedlnosti, když se
včera dovolával tiskových předpisů.
Tak tedy proces začíná 15. dubna. První
list přináší titulek: "Další
dva protektorátní ministři před soudem."
Druhý list přináší titulek: "Dr.
Jan Kapras a Dominik Čipera před národním
soudem." 16. dubna list čís. 1: "Čipera
nic nevěděl, o ničem neslyšel".
To je míněno ironicky. List čís. 2:
"Čipera a Háchovy domluvy". 17. dubna:
List čís. 1: "Čiperovy uctivé
dotazy". List čís. 2: "Šlo o zachování
Baťova průmyslu?" 18. dubna list čís.
1 zprávu nepřinesl, list čís. 2: "Čipera
dal 5 milionů illegálnímu hnutí".
19. dubna: List čís. 1: "Tajemník o
svém bývalém řediteli". List
čís. 2: "Čiperovy přípravy
k zničení spisů ministerstva". 22. dubna
list čís. 1 referát nepřinesl, list
č. 2: "Kaprasovy obavy o osud středních
škol". 23. dubna: List čís. 1: "Čipera
se nezúčastnil odboje". List čís.
2: "Obrana národa nebyla odbojovou skupinou?"
24. dubna: List čís. 1: "Čipera byl
rozhodujícím činitelem firmy Baťa".
List číslo 2: "Čipera a slovenské
povstání. Přímý účastník
povstání mluví o Čiperových
zásluhách". 25. dubna: List č. 1: "Čipera
byl čiperný propagátor nacismu". List
č. 2: "Další svědek potvrzuje Čiperovy
zásluhy". 26. dubna: List č. 1: "Kolaborant
Čipera seděl na dvou židlích".
List č. 2: "Dr. Vavro Šrobár svědčí
o Čiperovi". 27. dubna: List č. 1: "Čipera
byl muž opatrný". List č 2: "Rozhodoval
Pelíšek nebo Čipera?" 29. dubna list č.
1 nic, list č. 2: "Další svědkové
Čiperovy illegální práce". 30.
dubna: List č. 1: "Proces s Čiperou pokračuje".
List č. 2: "V Čiperově procesu se čtou
spisy". 1. května list č. 1 referát
nemá, list č. 2: "Generál Spears o Čiperovi".
3. května: List č. 2: "Čipera a Kapras
osvobozeni". List č. 1 znění rozsudku
nepřinesl.
Paní a pánové, list č. 2, který
referoval objektivně, byl deník našich legionářů
"Národní osvobození". Slavná
sněmovna uhodne, který asi list byl citovaný
list č. 1. (Potlesk.)
Paní a pánové, všechny tyto věci
musely mít pochopitelně vliv na průběh
jednání lidových soudů. Netroufal
bych si tvrdit, že v určitých případech
soudili skutečně někteří soudci,
ať lidoví soudci nebo soudci z povolání,
podle kabátu, všude jsou špatní lidé.
Stejně je jistě nesporné, že v řadě
případů podlehli někdy někteří
soudci teroru a tlaku zvenčí a odsoudili nevinného.
Ale kdybychom měli tyto vady brát za základ
svého odsudku lidového soudnictví, pak bychom
přece také museli odsoudit instituci porot. V porotách
taky přece hraje velikou roli moment citový, na
poroty také působí velmi často všelijaké
různé vlivy. V podstatě, znovu to opakuji,
jsme přesvědčeni - a věřím,
že nám dějiny jednou dají za pravdu
- že lidové soudy splnily svůj úkol
a že soudily správně a spravedlivě.
Je pravda, že byla nespokojenost a je nespokojenost. Nikdo
není spokojen se všemi rozsudky. Vy ne a my také
ne a pan ministr spravedlnosti také ne. Ta nespokojenost
byla všestranná. Nedomnívejte se, že protesty
ministerstvu spravedlnosti docházely jenom proti mírnosti
rozsudků, docházely také proti jejich tvrdosti,
a ne jenom protesty nějakých kolaborantů,
také Svaz národní revoluce v řadě
případů protestoval proti tvrdosti rozsudků
tam, kde věřil, že skutečně došlo
ke křivdě. Takových případů
je hodně, a když mluvíte z nejrůznějšími
lidmi, narazíte každou chvíli na projev nespokojenosti.
Jen vám radím, berte za základ svůj
přímý styk s lidem a neberte za základ
ty tak zvané spontánní protestní akce,
ke kterým docházelo. Zmiňuji se tu především
o té veliké a skutečně imposantní
akci protestů proti rozsudkům nad protektorátní
vládou.
Paní a pánové, to byla skutečně
akce, která imponovala svou jednotou. Musilo imponovat,
poslal-li národní výbor z Šumavy protest
docela stejně formulovaný jako protest závodní
rady z Varnsdorfu a protest odbočky Svazu mládeže
z Moravy. (Hlučný potlesk.) Byla to jednota
tím víc zdůrazněná, že
některé ty protestující organisace
užívaly dokonce stejných blanketů a
stejných formulářů, a existuje dokonce
protest, který došel od závodní rady
dolu Ležáky, kde závodní rada, patrně
aby ušetřila papír, napsala svůj protest
na zadní stranu dopisu, kterým byla vyzvána
k tomuto protestu. (Veselost.) Je to jednota, která
překvapuje tím víc, že se o ni někteří
zaměstnanci, jako na př. zaměstnanci letňanské
Avie, dověděli ze závodního rozhlasu,
ačkoliv se nekonala ani schůze zaměstnanců,
ani schůze závodní rady, ani schůze
představenstva závodní rady, ani schůze
odborové organisace. A takových případů
je plno, právě tak, jako je plno případů,
kde zaměstnanci se o svém protestu dověděli
až po návratu celého osazenstva z dovolené.
(Hlas: Nehoupejte tady!) Nehoupám. Mohu vám
ty protesty předložit a musím říci,
že nejvíc na mne působila a na každého
z vás, kdo by se probíral tím stohem protestů,
by nejvíc působila přímo jasnovidná
jednota těch dvou nebo tří organisací,
od kterých ministerstvo spravedlnosti dostalo protest proti
rozsudku nad protektorátní vládou dokonce
dva dny předtím, než byl vynesen. (Potlesk.)
Paní a pánové! To není jednota v myslích
a srdcích, to je spíš jednota dobře
organisovaných a dobře pracujících
sekretariátů. (Potlesk.)
Včera se ptal p. dr. Kokeš, co řekne
cizina naší retribuci, tomu, že jsme nesplnili
svůj mezinárodní závazek, který
jsme podepsali prostřednictvím své londýnské
vlády. Copak neslyšel výklad bratra dr. Hobzy,
který přece spočítal, oč byla
naše retribuce rychlejší, přísnější
a tvrdší než na příklad retribuce
Francie, Belgie a Holandska? To je zase ukázka, jak si
tu říkáme jeden druhému skutečnosti,
ale nechceme je slyšet a neslyšíme je. Pan dr.
Kokeš nám dával za vzor Jugoslavii.
Říkám tady upřímně,
že bychom nechtěli vzor Jugoslavie. Vždyť
jsme si přece řekli, a to je něco, na čem
se dohodly všechny politické strany, a to je, soudruzi,
dohoda, ke které jste také vy přistoupili,
že si budeme dělat retribuci po československu,
ne po jugoslávsku. (Potlesk.) My nechceme řešit
cestou retribuce určité sociální problémy;
věříme, že toho není zapotřebí.
Proč bychom to dělali, vždyť jsme přece
dokázali, že si dovedeme svoje sociální
problémy řešit jinak než retribucí.
Proto ji chceme dělat svým způsobem!
Včera se zde ozval hlas, že nespravedlnost má
být revidována, a vzápětí tento
hlas - byl to hlas p. poslance Vojty Beneše - byl
doslova ukřičen. Paní a pánové,
je to už takový hřích, říci,
že nespravedlnost má být revidována?
Vždyť je to přece něco, co jste říkali!
Vždyť přece nechcete bojovat proti spravedlnosti.
My nevoláme po revisi spravedlivých rozsudků,
voláme po revisi nespravedlivých rozsudků,
a nejsme v tom svém volání sami. (Posl.
dr. Gregor: Chcete revidovat i ty neprávem osvobozené?)
Počkejte, také k tomu dojdu. Vaší pozornosti
patrně ušlo, že stejně také president
republiky je toho názoru, že je zapotřebí
napravit některé nespravedlnosti, kterých
jsme se dopustili, a jestliže se tedy k tomuto názoru
připojujeme, věříme, že nejsme
ve špatné společnosti.
V čem je hlavní spor mezi námi? Vy tvrdíte,
že v řadě případů lidové
soudy osvobodily obžalované, které neměly
osvobodit. Tvrdíte, že v řadě případů
byly lidové soudy příliš mírné.
My to tvrdíme také. Někdy máme na
mysli různé případy, ale v řadě
případů se s vámi shodneme. Tvrdíme,
a vy to rovněž tvrdíte, že v řadě
případů byly lidové soudy příliš
tvrdé. Jistě bychom našli, kdybychom si sedli
dohromady, řadu případů, kdy i my
se shodneme na tom, že v tom a v tom případě
lidový soud pronesl příliš ostrý
rozsudek. V čem je tedy hlavní rozdíl
mezi námi? Rozdíl je v tom, že ať se nám
ty rozsudky líbí nebo nelíbí, ať
se nám zdají příliš tvrdé
nebo příliš mírné, tvrdíme,
že je zapotřebí autoritu lidových soudů
držet a držet právní stav. To je naše
stará these, to je these, kterou hájíme již
od Londýna, a to je these, o které věříme,
že ji hájit musíme!
Vy říkáte, že se ujímáme
těch, kdo mají vynikající postavení,
že se ujímáme těch s majetkem, že
se ujímáme těch, kdo mají vliv. Paní
a pánové, to je zastaralé myšlení.
Zeptejte se, prosím vás, svého předsedy
strany a svého generálního tajemníka,
kteří byli našimi milými hosty v neděli
na tribuně, zda ten průvod, který šel
okolo nich, byl průvod generálních ředitelů,
fabrikantů a velkostatkářů. (Potlesk
čs. nár. soc. poslanců. - Výkřiky
komunistických poslanců: A co hesla "Na svatého
Medarda je konec Gottwalda?") To není pravda,
já to heslo neslyšel a nevěřím,
že bylo provoláváno. A jestli bylo provoláváno,
tak nám zjistěte, kdo je provolával a my
si uděláme pořádek! Možná,
že to byl provokatér, žádný národní
socialista to nebyl!
Paní a pánové, vy hlavně zapomínáte
na jedno; zapomínáte, že se změnily
poměry. Nevím, kde dnes jsou ti vlivní lidé
- jak tomu říkáte - lidé vynikajícího
postavení, ale u nás je jich náramně
málo, o tom vás ujišťuji, je jich tak
málo, že na těch by nám nemusilo záležet.
A za druhé - a zde apeluji opět na vaši minulost
a vaši zkušenost - vy přece musíte dobře
vědět, že ti silní, ti vlivní,
ti s tím vynikajícím postavením nepotřebují
obyčejně právní ochrany, ti si obyčejně
dovedou pomoci. Nám záleží na tom, aby
se nekřivdilo nikomu, aby se nekřivdilo ani fabrikantům,
ani velkostatkářům. Víme, že
když se jim ukřivdí, že proto neumřou,
víme, že vždycky nakonec jim kousek toho majetku
a vlivu někde zůstane a jak se říká,
že vždycky spadnou na měkké. O ty nám
nejde. Nám jde o ty slabé, o ty chudé, ti
potřebují ten - jak tomu říkáte
- "paragráfek". Ti mají jen to právo.
Vzpomeňte si na protektorát, kdy také mnoho
lidí říkalo: to se bude týkat jen
špiček, to se bude týkat jen představitelů
bývalého režimu. Dnes víme, jaký
to byl omyl. Neboť právě proto, že ten
paragráfek přestal platit, proto naši příbuzní
putovali do plynových pecí, proto šli do koncentráků,
proto zde bylo peklo. Ten paragráfek, to je přece
ochrana chudého lidu, a proto na něm musíme
trvat, a já věřím, že když
si to domyslíte, že se o tuto věc nemůžete
s námi hádat. (Výkřiky: Lidový
paragráfek!) A jaký je to paragráfek,
náš retribuční zákon? Kdo dělal
retribuční zákon, to přece není
zákon předválečný? (Hluk.
- Výkřiky.) Který parlament odhlasoval
retribuční zákon? (Výkřiky.)
Proč jste pro to hlasovali? (Hluk. - Různé
výkřiky.)
Kol. dr. Steiner zde včera připomínal
přednášku, kterou slyšel od ministra dr.
Drtiny a vyčetl mu - a nám to bylo líto,
protože jsme viděli, že jde o výčitku
vojáka, který nese na sobě důkaz své
oběti, výčitku jednoho vojáka revoluce
druhému vojáku revoluce - nepoctivost. Vyčítal
mu, že nesplnil to, co sliboval jako Pavel Svatý.
Paní a pánové, myslím, že kol.
Steiner buď špatně poslouchal, nebo špatně
rozuměl tomu, co Drtina za války říkal.
(Hlas: Přečtěte si jeho knížku!)
Já jsem ji četl, a několikrát. Kde
říkal Pavel Svatý, že chceme pomstu?
Pavel Svatý říkal, že chceme spravedlnost,
a nikdy netvrdil, že spravedlnost je dokonalá, nikdy
netvrdil, že i při provádění
spravedlnosti nedochází k omylům. Pavel Svatý
se za války vepsal do srdcí statisíců
lidí a jistě nepopřete, že v dějinách
odboje zůstane jméno Pavla Svatého zapsáno
jako slavné jméno. (Potlesk. - Různé
výkřiky.) Ale já věřím,
paní a pánové, že v dějinách
budování naší nové republiky
bude ještě slavnější jméno
Prokop Drtina (Potlesk.), jméno muže,
který udržel právní řád
a spravedlnost, který postupoval tak, jak ho tomu učili
Masaryk a Beneš, a který užil všech
svých sil podle svého nejlepšího svědomí,
aby od našeho lidu odvrátil nebezpečí
nového násilí, nového bezpráví
a politické korupce (Potlesk.), ze kterých
by se zrodil zase jen nový rozvrat a nové kolaborantství.
(Potlesk.)
Místopředsedkyně Hodinová-Spurná
(zvoní): Dalším řečníkem
je pan posl. dr. Kočvara. Uděluji mu slovo.