Všetkých 15 priemyslových podnikov včetne
účastí na podnikoch ďalších
maly sa predať so súhlasom povereníctva financií
za 49,553810.65 Kčs. Podľa interpelácie poslanca
Bašťovanského sa skutočná hodnota
týchto podnikov odhaduje medzi znalcami na 1 miliardu Kčs,
rozhodne však vyššie ako 500,000000 Kčs.
Doterajší výsledok revízie nemôže
ešte určiť dnešnú hodnotu týchto
podnikov, resp. hodnotu ku dňu navrhovaného prevodu,
pretože revízie nie sú ešte skončené
a nie je sostavený majetkový status podnikov. Konečné
určenie hodnoty bude závisieť hlavne na podrobných
predpisoch a oceňovacích smerniciach k dekrétu
č. 102/1945 Sb., najmä u budov a strojov. Tieto smernice
neboly dosiaľ vydané. Napriek tomu však už
dnes možno konštatovať, že hodnota podnikov
je oveľa vyššia, než za akú maly byť
Sväzu predané, najmä u podnikov veľkých,
ako sú cukrovary a mlyny, a to i vtedy, ak sa neberie
vôbec do úvahy zmena cenovej hladiny. Podniky
boly väčšinou nakúpené lacno, pretože
pôvodným majiteľom sa umožnil vývoz
protihodnoty vo voľných a hodnotných devízach,
v podnikoch sa previedly značné investície,
zo ziskov sa odpísaly staré pochybné pohľadávky,
prevádzaly mimoriadne odpisy a ešte vytvorily zjavné
i skryté rezervy. Vojnové škody maly väčšinou
bilančnú hodnotu oveľa nižšiu ako
prihlásenú a preto sa poväčšine
odpísaly z bežného zisku (napr. cukrovaru Trenč.
Teplá, Nitrianske mlyny). Zostávajú preto
ako pasívne položky pre majetkové ocenenie
len majetkové dávky a event. reštitučné
nároky bývalých majiteľov. Podniky majú
síce tiež záväzky u veriteľov, menovite
z bežných účtov u banky, ale proti nim
stoja zasa hodnoty zásob a pohľadávky u dlžníkov.
Rozhodne však nemôže byť pre ocenenie podnikov
smerodatná len výška akciového kapitálu,
uvedená v bilancii. Akciový kapitál bol stanovený
väčšinou zámerne nízko, aby väčšia
časť celkového investičného kapitálu
mohla byť do podniku vložená ako pôžička,
zo zúročenia ktorej má financujúci
podnik vyšší príjem ako z dividendy Táto
pôžička sa okrem toho spláca z bežných
výťažkov, takže pôvodná výška
vloženého kapitálu sa účetne
stráca tým, že splýva s premenlivým
pohybom na bežnom účte.
Uvediem príkladno niektoré podniky, u ktorých
zistené okolnosti dokazujú, že vnútorná
hodnota a teda i obecná cena je ďaleko vyššia
ako navrhovaná cena predajná:
1. Záhorský cukrovar a liehovar, úč.
spol., Uhorská ves.
Na kúpu tohoto podniku prostredníctvom Agrosilvy
bolo vynaložených so všetkými výlohami
a zvýšením akciového kapitálu
úhrnom 19,14366020 korún. Z toho sa vytvoril akciový
kapitál 3,000.000 korún a rezerva 300.000 korún.
Zvyšok kúpnej ceny vyúčtoval Sväz
RVP ako pohľadávku voči cukrovaru. Účastiny
účtoval v svojich knihách v skupine cenných
papierov čiastkou 3,305.000.-, za ktorú boly vnesené
v r. 1942 do Sedliackej banky. Za tú istú čiastku
ich teraz Sväz RVP žiada zpät. Pri kúpe
r. 1939 nebol vôbec cenený kontingent tuzemského
cukru, ktorý sa vtedy cenil čiastkou 1 milion korún
za 1% kontingentu. Cukrovar mal vtedy cca 10% celého kontingentu.
Ako sa vnútorná hodnota podniku zvýšila,
dokazujú tieto dáta:
a) | z 31. XII. 1939 na 1. I. 1940 sa bilančná hodnota strojov nadhodnotila o | 4,326.000 | |
b) | do budov sa investovalo v rokoch 1940 - 1945 | 4,805.000 | |
do strojov sa investovalo v rokoch 1940 - 1945 | 2,308.000 | ||
c) | doteraz nevyúčtované investície v r. 1946: | ||
u budov | 7,000.000 | ||
u strojov | 1,100.000 | ||
d) | mimoriadne odpisy činily | ||
u budov | 2,895.000 | ||
u strojov | 1,021.000 | ||
e) | riadne odpisy | ||
u budov | 403.000 | ||
u strojov | 4,751.000 | ||
f) | vojnové škody boly prihlásené čiastkou | 12,170.000 | |
ich bilančná hodnota je len | 3,828.000 | ||
g) | dávka z prírastku hodnoty činí podľa priznania | 1,035.000 | |
dávka z majetku | 1,293000 |
Pre poistenie u Assekuračného spolku cukrovarníckeho
priemyslu odhadol znalec v roku 1934 budovy na 7,678.000
Kčs, stroje na 2,784000 Kčs. Od tej doby sa podnik
podstatne zveľadil, nehľadiac ani na zvýšenú
cenovú hladinu.
Pritom je treba uviesť ešte jednu okolnosť: Pri
kúpe cukrovaru boly získané od bývalých
majiteľov Löw-Beerovcov okrem nemovitostí a movitostí
ešte rôzne inkasné hodnoty, ktoré v knihách
ani v kúpnych smluvách neboly zachytené (vkladné
knižky, vklady na bežných účtoch,
pokladničné poukážky, cenné papiere
štátne a priemyslové). Výška týchto
hodnôt sa vtedy udávala približne nominálnou
hodnotou 10 milionov korún. Dodnes sa zistilo, že
nominále týchto inkasných hodnôt činia
okrúhle 28 milionov korún. Polovicu si mala ponechať
Agrosilva, cez ktorú Sväz cukrovar kúpil, resp.
Sväz RVP a druhá polovica sa mala uhradiť vo
voľných devízach Rudolfovi Löw-Beerovi
do Curychu, pri čom si ešte Agrosilva (t. j. vlastne
Sväz) mala odpočítať protihodnotu 2.500
Ł pri kurze 500 korún za 1 Ł ako sľavu na
kúpnu cenu cukrovaru. Inkaso sa pre ťažkosti
v časoch vojny nepreviedlo, ale úmluva je pravoplatná
a Löw-Beer nevznáša reštitučné
nároky, takže ak sa splnia všetky predpoklady,
získal, poťažne získa Sväz cukrovar
skoro bez náhrady.
Ak sa vôbec nevezme do úvahy zvýšenie
cenovej hladiny, možno podľa zistených dát
hodnotu cukrovaru a liehovaru v Uhorskej Vsi oceniť dnes
najmenej takou čiastkou, za akú ho Sväz RVP
získal, t. j. cca 20,000.000 Kčs. Presné
ocenenie bude pravda možné previesť až dodatočne,
keď vyjde vykonávacie nariadenie k dekrétu
č. 102/45 Sb.
2. Povážsky cukrovar, úč. spol. v
Trenč. Teplej.
V roku 1940 bolo získaných rôznymi složitými
operáciami 9.771 účastín tohoto cukrovaru
po nom. 800 korún za 7,612.892.55. Túto čiastku
snížil Sväz RVP odčerpaním z titulu
starej dividendy, snížením účastinného
kapitálu a verejných rezierv celkom 4,329.015.35
korún, takže na účte cenných
papierov boly tieto účastiny zaúčtované
čiastkou 3,283887.20. Za túto čiastku boly
prevedené v r. 1942 do Sedliackej banky a za ňu
ich teraz Sväz RVP kupuje zpät. Uvedený počet
9.771 účastín predstavuje 592% z celkového
počtu 16.500 účastín.
Pri prejednávaní kúpy v r. 1940 bola podľa
referátu vtedajšieho prednostu priemyslového
oddelenia Sväzu RVP Ing. Jána Havlíka, cenená
hodnota nemovitostí, movitostí, zásob a pohľadávok
čiastkou 89,750.000 korún, záväzky čiastkou
13,675.000 korún, takže čistá hodnota
bola 76,075.000 korún. To iste bola hodnota opatrne určená,
teda nízka.
V rokoch 1939 - 1945 sa investovalo do budov a strojov celkom | 18,673.000 | |
Riadne odpisy činily v tejto dobe | 3,884.000 | |
Mimoriadne odpisy činily v tejto dobe | 9,404.000 | |
(na strojoch už nie je čo odpisovať) | ||
Na udržovanie strojov sa vynaložilo v rokoch 1938/1939 - 1945/1946 | 20,861.000 | |
Na udržovanie budov | 4,085.000 | |
Vojnové škody boly prihlásené čiastkou | 21,827.000 | |
Z toho na zásobách | 8,889.000 |
Účtované však nie sú, čo
svedčí o značných skrytých
rezervách. Čo sa týka bilančne vykázaných
hodnôt, boly v r. 1944/1945 odpísané ako straty,
čo je zas známka dobrej výkonnosti.
Dávka z majetku činí (podľa priznaní) | 11,253.000.- |
Pre dávku z prírastku vykázal podnik úbytok majetku o | 6,813.000.- |
takže podľa priznania dávke nepodlieha.
Pre poistenie proti požiaru boly ohodnotené v r. 1931
budovy na 8,262.000 Kčs, stroje na 16,002.000 Kčs.
V roku 1946 bolo prevedené nové ohodnotenie, ale
výsledok nie je ešte známy. V prítomnej
dobe má cukrovar poistené: budovy na 64,000.000
Kčs, stroje a zariadenie na 69,000.000 Kčs, prevádzkový
materiál na 17,000.000 Kčs (bez zásob cukru,
ktoré sú poistené osobitne), teda úhrnom
na 130,000.000 Kčs bez zásob cukru.
K dávkovým účelom ohodnotil odborník
podľa osobitných smerníc továrenské
pozemky na 668.000 Kčs, obytné budovy na
4,702.000 Kčs, poľnohospodárske pozemky s budovami
a príslušenstvom na 15,390.000 Kčs, úhrnom
teda tieto ďalšie objekty na 20,760.000 Kčs.
I keď ide o rôznorodé odhady, napriek tomu je
celková hodnota cca 150,000.000 Kčs (bez
zásob, pohľadávok a prirodzene i bez zreteľa
na prípadné dlhy) v príkrom rozpore k čiastke
3,283.887.20 Kčs, za ktorú má byť 60%
účasť na tomto podniku predaná.
3. Slovenský roľnícky cukrovar, úč.
spol. vo Farkašíne.
Tento cukrovar patril do r. 1938 Českej banke Union, od
ktorej ho z príkazu Dr. Milana Hodžu kúpila
holdingová spoločnosť Slovenský zemedelský
priemysel, úč. spol. v Bratislave. Česká
banka Union dostala valutou 15. IV. 1938:
z titulu protihodnoty za 1000 účastín v nominálnej hodnote 2,000.000 K | 14,200.200 | |
z titulu vyrovnania všetkých jej pohľadávok | 22,599.100 | |
36,799.100 | ||
Táto cena sa dodatočne zvyšuje o rôzne stratové pohľadávky, dane a útraty na cca | 45,000.000 |
Účastiny v nomin. hodnote 2,000.000.- boly prevedené
koncom roku 1939 do Sväzu RVP za 8,750.000 K, teda so stratou
5,450.000. Sväz RVP ich zasa vniesol dňa 16. IV. 1942
do Sedliackej banky za účetne vykázanú
čiastku 8,750.000 K a za túto čiastku
ich teraz od Sedliackej banky kupuje zpäť. Pri kúpe
od Union banky bral sa do úvahy jedine kontingent tuzemského
cukru v hodnote 28 milionov korún. Ináč bonita
cukrovaru nebola podrobne skúmaná.
V rokoch 1937 - 1945 sa investovalo | |
do budov | 9,434.000.- |
do strojov | 2,588.000.- |
V roku 1946 dosiaľ nevyúčtovaný kotol | 2,000.000.- |
Odpisy riadne | |
u budov | 2,328.700.- |
u strojov | 9,229.300.- |
Odpisy mimoriadne | |
u budov | 5,309100.- |
u strojov | 748.500.- |
Bilančný stav k 31. XII. 1945: | |
budovy | 6,522.000.- |
stroje | 1,245.000.- |
Odpis pohľadávky za J. Slezákom | 1,832.000. |
daň z tohoto odpisu | 1,753.000.- |
Treba očakávať odpis ďalšej pohľadávky a jeho zdanenie vo výške | 4,500.000.- |
Vojnové škody boly prihlásené čiastkou | 11,731.000.- |
bilančné vykázané len čiastkou | 4,057.000.- |
Budovy továrenské a obytné sú
poistené proti požiaru na 13,248.926 Kčs.
Pre účely dávkové boly budovy
a pozemky ohodnotené na 5,916.717 Kčs.
Stroje a zariadenie boly v roku 1937 poistené na 10,312.000
Kčs, teraz na 23,543.449 Kčs. Pre účely
dávkové boly ocenené na 1,773.717 Kčs.
Ak vychádzame len z bilančných hodnôt k 31. XII. 1945, t. j. | |
budovy | 6,522.000.- |
stroje | 1,245.000.- |
nový kotol | 2,000.000.- |
a ak pripočítame mimoriadne odpisy | |
u budov | 5,309.000.- |
u strojov | 74800.- |
dochádzame len za budovy a stroje k čiastke | 15,824.000 Kčs |
bez zreteľa na cenové zvýšenie a na skrytú
rezervu u strojov v dôsledku vysokých odpisov riadnych.
4. Nitranské mlyny a lúparne, úč.
spol. Nitra.
Sväz RVP nadobudnul v r. 1938 1318 účastín
za 26,131.000 Kčs; na to dostal z latentných nevyúčtovaných
rezierv v Nitranských mlynoch v roku 1939 6,786.000 K,
takže sa celkový náklad na túto kúpu
snížil na 19,345.000 K. Za túto čiastku
vniesol zmienených 1318 účastín v
apríli 1942 do Sedliackej banky. Táto prikúpila
v r. 1943 ďalších 90 účastín,
doplatila určitú čiastku bývalému
majiteľovi Bernatovi Backovi v Segedíne, dostala naproti
tomu zase dobropis z mlynov, takže po rôznych manipuláciách,
ktoré dodnes nie sú vyriešené a uzavreté,
dostúpil náklad na získanie účastín
na 30,035.000 Kčs a snížil sa potom na čiastku
25,357.800 Kčs, ktorú má banka teraz
vykázanú ako bilančnú hodnotu týchto
účastín.
Za túto bilančnú hodnotu 25,357.800 Kčs
kupuje teraz zpäť akcie Sväz RVP.
Do podniku bolo od roku 1938 do konca roku 1945 investovaných úhrnom | |||
na stavbách, strojoch a zariadení | 41,002.000 | ||
Odpisy činia: | |||
riadne | 11,129.000 | ||
mimoriadne | 17,118.000 | 28,247.000 | |
Na pohľadávkach z doby pred kúpou mlynov bolo odpísaných | 8,180.000 | ||
Na cenných papieroch a účastiach odpísaných | 4,618.000 |
Tým sa podnik zbavil starých strát a vnútorne
upevnil.
Verejné vykázané rezervy stúply z | 8,606.000 | |
v roku 1938 na 28,119.000 Kčs v roku 1945, čiže o | 19,513.000 Kčs | |
čo tiež znamená majetkové upevnenie. | ||
Vojnové škody boly prihlásené čiastkou | 13,154.000 | |
ale príslušné majetkové čiastky boly bilančne vykázané v r. 1945 len za | 754.000 | |
a tie boly zo zisku v r. 1945 odpísané. | ||
Dávka z prírastku činí podľa priznania | 19,045.000 | |
z majetku | 3,985.000 |
Bilančný stav investícií (pozemky,
budovy, stroje a zariadenie) činil k 31. XII. 1945 22,651.000
Kčs. Objekty požiarom ohrozené (teda bez pozemkov
a základov) sú poistené na 196 milionov:
samozrejme bez zásob tovaru, ktoré sa poisťujú
osobitne a s ktorými podľa stavu zásob dostupuje
poistená hodnota až na 400,000.000 Kčs. (To
je ovšem len pre informáciu, pretože poistené
hodnoty nemožno brať za základ pre ocenenie kúpnej
hodnoty). Vzhľadom na to, že ide o celý koncern
podnikov (okrem závodov v Nitre ešte závody
v Trenčíne, Ivánke, Trnave), ktorý
má značné skryté rezervy, sa ukazuje,
že dnešná hodnota obnáša i pri opatrnom
odhade iste viacej ako 150 milionov Kčs.
Už z týchto štyroch ukážok vyplýva,
že oproti bilancovanej hodnote cca 40 milionov Kčs,
za ktoré maly byť tieto štyri podniky Sedliackou
bankou Sväzu RVP predané, stojí hodnota stomilionová
a že teda celková obecná cena 15 podnikov s
účasťou na ďalších podnikoch
je nesporne vyššia ako 49,553000 Kčs, za ktoré
bol proti ustanoveniu § 32 dekrétu č. 102/1945
Sb. schválený prevod všetkých podnikov.
Podrobná revízia celého hospodárstva
bola dosiaľ prevedená len u fy Slovenské drevo
úč. spol. v Bratislave. Revízia si vyžiadala
niekoľkomesačnej práce a revízna zpráva
má skoro 300 strán a niekoľko ďalších
100 strán príloh.
Bolo zistené neverné hospodárenie, falšovanie
dokladov a kníh, naprostý neporiadok v administratíve,
nevyúčtovanie státisícových
čiastok, použitých miesto v prospech firmy
k osobnému obohateniu riaditeľa podniku, na ktorého
muselo byť podané trestné oznámenie
pre spreneveru viac ako 1 milionu korún, zašantročenie
veľkého množstva guľatiny, čím
vznikla ďalšia škoda skoro 1 milionu Kčs
atď. atď. Toto hospodárenie malo za následok,
že v dobe vysokej konjunktury v drevárskom obore dosiahly
za 4 roky celkové straty podniku viac ako 5 milionov
korún, napriek tomu, že stav podniku bol zachraňovaný
odčerpávaním a prelievaním ziskov
z iných koncernových podnikov. Zfalšované
bolo i prihlásenie vojnových škôd, pri
čom bolo vytvorene fiktívne aktívum 4 miliony
Kčs. Boly spáchané tiež neprístojnosti
menové a daňové, ktoré sú predmetom
trestného pokračovania.
Tento neblahý stav bol zavinený nedostatočnou
kontrolou so strany banky. Koncernové podniky boly totiž
vyňaté z právomoci kontrolného oddelenia
banky a podrobené len revízii priemyslového
oddelenia banky, ktoré malo v organizácii banky
samostatné postavenie pod vedením Ing. Jána
Havlíka a je v prvom rade za tieto zjavy zodpovedné.
Nielen "Slovenské drevo", ale ani ostatné
podniky neboly po celé roky vôbec riadne revidované
ani Sväzom RVP ani bankou, ako to konštatujú
dnešné predbežné revízne zprávy.
Za riadnu kontrolu nemožno považovať nahodilé
prehliadky orgánov priemyslového oddelenia, pretože
to neboly orgány neodvislé, a priemyslové
oddelenie kontrolovalo vlastne seba, pokiaľ vôbec kontrolu
prevádzalo.
Pri doterajšej predbežnej revízii u ostatných
podnikov boly zistené tieto podstatnejšie závady:
1. Pri nadobúdaní Záhorského cukrovaru
a Povážskeho cukrovaru prostredníctvom Agrosilvy
neboly orgány Sväzu RVP informované, že
poslancom HSĽS Štefanovi Danihelovi a Teodorovi
Turčekovi boly vydané listiny, podľa ktorých
môžu kedykoľvek odkúpiť účastiny
týchto podnikov za nadobúdaciu hodnotu. Záväzok
z týchto listov nie je dodnes formálne celkom eliminovaný.
O inkasných hodnotách vo výške cca 28
milionov korún nebolo jednotných informácií
a nebola ani zariadená patričná evidencia
týchto hodnôt. Orgány Sväzu neboly informované
o záväzku doplatiť po vojne K 800.- za každú
účastinu povážskeho cukrovaru bývalým
majiteľom.
2. Minoritárka Povážskeho cukrovaru Fould-Springerová
dostávala ako majiteľka 4651 účastín
viac ako ostatní účastinári, ktorí
dostávali len dividendu a to v tej forme, že jej boly
za repu, dodanú z jej statkov vyplácané doplatky
nad schválenú cenu. Tieto doplatky dosiahly v rokoch
1938/39 - 1941/42 1,233880 korún. Okrem toho sa jej poskytoval
vyšší úver ako ostatným pestiteľom
repy. Cukrovaru sa použilo pomocou Sedliackej banky k obohateniu
rodiny Dobiášovej, konkrétne pani Joži
Dobiášovej, sestry tzv. prezidenta J. Tisu. Cukrovar
kúpil tiež polovicu veľkostatku Fornosek - Dolné
Vašardice a zaplatil celú kúpnu čiastku,
na čo polovica statku Fornosek bola bez vedomia orgánov
spoločnosti predaná pani J Dobiášovej.
O výpočte predajnej ceny tejto polovice chýbajú
doklady. Cukrovar najal potom túto polovicu statku zasa
od pani Dobiášovej zpäť za ťažkých
podmienok. Pri tejto akcii bolo vyplatených 400.000 korún
sprostredkovateľských odmien.
3. Funkcionárom cukrovaru bolo od roku 1944 nesprávne
a proti usneseniam valných hromád vyplatených
o skoro 500.000 korún viac na tantiemach, tým, že
nebola odpočítaná daň z tantiem. Okrem
toho zamestnanci Sedliackej banky, riaditeľ Fraňo
Tiso a Ing. Ján Havlík dali si tantiemy vyplatiť
v hotovosti v podniku, miesto toho, aby sa tantiemy odviedly do
banky a banka vyplatila iba príslušnú čiastku.
Tým bolo porušené ustanovenie § 17 zák.
č. 239/24 Sb. v znení zák. č. 54/1932
Sb. To isté bolo zistené i v cukrovare vo Farkašíne,
podobne ako rôzne závady vo vyplácaní
cestovných účtov v dosiaľ revidovaných
podnikoch.
4. V Nitranskych mlynoch boly zistené nepravdivé
doklady a zápisy do obchodných kníh, aby
sa zakrytým spôsobom pri výmene starých
platidiel za nové zhodnotily skryté rezervy na hotovosti
vo výške asi 3 milionov korún. V dôsledku
revízie priznal podnik k zdaneniu skryté rezervy,
z čoho rezultuje pre štátnu pokladnicu dodatok
na osobitnej dani zárobkovej v čiastke asi 11,700.000
Kčs.
5. Veľké administratívne a hospodárske
neporiadky boly zistené v holdingovej spoločnosti
"Slovenský zemedelský priemysel, úč.
spol. v Bratislave", ktoré však doposiaľ
nie sú vyšetrené. Ukazuje sa, že zo spoločnosti
boly nedovoleným spôsobom odčerpané
veľké majetkové hodnoty a že okrem toho
je dodnes Sedliacka banka zaťažená stratovou
položkou cca 4 miliony korún za pohľadávku
voči tejto firme.
Doterajšie zistenia možno shrnúť v toto
konštatovanie:
1. Predaj účastí na koncernových podnikoch
Sedliackej banky Sväzu roľníckych vzájomných
pokladníc za navrhnutých podmienok je v rozpore
s ustanovením § 32 dekrétu č. 102/1945
Sb.
2. Obecná cena podnikov nebola pri schvalovaní prevodu
vôbec skúmaná a je nesporne vyššia,
ako čiastka Kčs 49,553.810.65, za ktorú Sväz
RVP podniky zo Sedliackej banky chcel získať.
3. V niektorých podnikoch boly zistené neprístojnosti
v administratíve a hospodárení, ďalej
v ohľade daňovom i menovom.
4. Orgány Sedliackej banky, najmä dočasná
i národná správa nehájily dostatočne
záujmy znárodnenej banky.
5. Finančná správa na Slovensku ako dozorčia
vrchnosť nezachovala potrebnú bdelosť pri ochrane
záujmov slovenského znárodneného peňažníctva.
6. V revízii sa pokračuje.
K jednotlivým dotazom interpelácie oznamujem:
ad 1. Zastavil som prevod nepeňažných podnikov
nielen zo Sedliackej banky, ale zo všetkých znárodnených
bánk, aby boly riadne preskúmané všetky
podmienky týchto prevodov a zabezpečené dodržanie
dekrétu o znárodnení bánk.
ad 2. Revízia koncernových podnikov Sedliackej banky
prevádza sa už niekoľko mesiacov s prihliadnutím
ku všetkým okolnostiam, ktorých sa interpelácia
dotýka.
ad 3. Delikty proti mene sú vyšetrované osobitnými
komisiami a priestupky sú predmetom trestného pokračovania.
ad 4. Je mojou samozrejmou snahou, aby podniky Sedliackej banky,
pokiaľ nepodliehajú znárodneniu, boly združstevnené
a aby v týchto družstvách bol zabezpečený
skutočný vplyv roľníctva a zamestnancov
podnikov.
ad 5. Všetci činitelia, ktorí majú dokázateľne
účasť na zistených neprístojnostiach,
budú volaní k zodpovednosti. Národná
správa Sedliackej banky a dozorčie komisie budú
vymenené.
ad 6. Po dokončení revízie podám verejnosti
zprávu jak o pomeroch v Sedliackej banke, tak o zásadách
vládneho programu vo veciach peňažníctva
a koncernových podnikov.