(1) Pokud není stanoveno jinak, přísluší
za majetek znárodněný podle oddílu
II a za majetkové podstaty (jejich části)
převedené do vlastnictví národního
podniku podle § 9 náhrada; platí o ní
přiměřeně ustanovení §§
7 až 11 dekretu presidenta republiky ze dne 24. října
1945, č. 100 Sb., o znárodnění dolů
a některých průmyslových podniků,
ve znění zákona ze dne........1948, č........Sb.,
(dále jen "dekret").
(2) Náhrada se neposkytuje za majetek znárodněný
podle oddílu II, který ke dni znárodnění
vlastnicky náležel nebo náleží
osobám fysickým, jež byly nebo budou právoplatně
odsouzeny soudy pro zločin nebo přečin spáchaný
do dne znárodnění
a) po 5. květnu 1945 podle zákona ze dne 19. března
1923, č. 50 Sb., na ochranu republiky, ve znění
předpisů jej měnících a doplňujících,
nebo
b) podle § 43 dekretu nebo
c) podle zákona ze dne 13. února 1947, čís.
15. Sb., o stíhání černého
obchodu a podobných pletich nebo.
d) podle zákona ze dne 13. února 1947, čís.
27 Sb., o trestní ochraně k provádění
dvouletého hospodářského plánu
nebo
e) podle zákona ze dne.18. července 1946, čís.
165 Sb., o trestní ochraně národních
podniků, znárodněných podniků
a podniků pod národní správou.
(3) O použití cenných papírů
odpovídajících hodnotě znárodněného
majetku, za který se neposkytuje náhrada osobám
uvedeným v odstavci 2, platí přiměřeně
ustanovení § 5, odst. 2, č. 2 zákona
ze dne........ č......... o úpravě některých
finančních poměrů národních
podniků průmyslových a potravinářských.
(1) Z majetkových podstat znárodněných
podniků, z majetkových podstat nabytých státem
konfiskací nebo jiným způsobem, z podniků
a závodů, které náleží
státu a z jiného majetku státního
zřídí ministr vnitřního obchodu
v dohodě s ministrem financí, na Slovensku též
po slyšení pověřenců průmyslu
a obchodu a financí, národní podnik nebo
je začlení do národního podniku.
(2) Ministru vnitřního obchodu, na Slovensku po
slyšení pověřence průmyslu a
obchodu, přísluší zříditi
odštěpný (vedlejší) závod
národního podniku.
(3) Zřízení národního podniku
nebo odštěpného (vedlejšího) závodu
se vyhlásí v Úředním listě.
(4) Ministr vnitřního obchodu může v
dohodě s ministrem financí, na Slovensku také
po slyšení pověřenců průmyslu
a obchodu a financí, vyjmouti z národních
podniků jednotlivé majetkové kusy a práva,
nepotřebuje-li jich národní podnik nezbytně
ke svému provozu a přenechati je v dohodě
s věcně příslušným ministrem
k začlenění do podniků, ústavů,
nebo zařízení, které tomu ministru
přísluší zřizovati.
(5) Části majetkových podstat národních
podniků vytvořených podle dekretu č.
100/1945 Sb. a podle dekretu presidenta republiky ze dne 24. října
1945, č. 101 Sb., o znárodnění některých
podniků průmyslu potravinářského,
ve znění předpisů tyto dekrety doplňujících
nebo pozměňujících, které slouží
k provozování velkoobchodu, vyjme k návrhu
ministra vnitřního obchodu ministr do jehož
působnosti národní podnik spadá v
dohodě s ministrem financí, na Slovensku též
po slyšení příslušných pověřenců,
z těchto podniků a ministr vnitřního
obchodu je začlení do národních podniků
zřízených podle tohoto zákona.
(6) Majetek znárodněný podle oddílu
II může ministr vnitřního obchodu v
dohodě s ministrem financí a s věcně
příslušným ministrem, na Slovensku též
po slyšení pověřence průmyslu
a obchodu,
1. přenechati za náhradu připadající
na takový. majetek podle § 13
a) podnikům lidové správy, které budou
zřízeny podle zvláštního zákona,
b) společenstvům výdělkovým
a hospodářským (družstvům) nebo
jiným právnickým osobám,
2. převésti do působnosti jiného ministra,
aby jej začlenil do podniků, ústavů
nebo zařízení, na něž se jeho
působnost vztahuje.
(7) Opatření podle odstavce 1 se činí,
jde-li o majetkovou podstatu konfiskovanou podle dekretu presidenta
republiky ze dne 25. října 1945, č. 108 Sb.,
o konfiskaci nepřátelského majetku a Fondech
národní obnovy, jakož i pokud jde o majetkové
podstaty, spravované podle § 16 zákona ze dne
16. května 1946, č. 128 Sb., o neplatnosti některých
majetkově-právních jednání
z doby nesvobody a o nárocích z této neplatnosti
a z jiných zásahů, do majetku vzcházejících,
po slyšení předsedy osidlovacího úřadu.
(8) Rozsah majetkových podstat, jichž se týkají
opatření uvedená v odstavci 7, určí
ministerstvo vnitřního obchodu v dohodě s
osidlovacím úřadem a Fondem národní
obnovy, na Slovensku též po slyšení pověřenectva
průmyslu a obchodu, přiměřeně
podle předpisů pro příděl konfiskovaného
majetku.
Národní podniky odvádějí přebytky
svých výtěžků státní
pokladně.
O právním postavení a organisaci národních
podniků, o vyrovnání některých
daňových závazků, o úhradě
za konfiskované majetkové podstaty a o osvobození
od daní, poplatků a dávek platí přiměřeně
ustanovení §§ 13, 15 až 17, § 18, odst.
1, §§ 19 až 36, 40 až 42 dekretu. Dokud nebude
zřízen ústřední (oblastní)
orgán, vykonává jeho pravomoc podle §§
21, 22 a 27 dekretu ministr vnitřního obchodu, na
Slovensku po slyšení pověřence průmyslu
a obchodu.
Ode dne vyhlášení tohoto zákona platí
pro vlastníka velkoobchodu nebo jiného provozovatele,
u osob právnických pro orgán povolaný
zastupovati je na venek, po případě pro národního.správce,
ustanovení §§ 37 a 38 dekretu, při čemž
k platnosti právních jednání přesahujících
běžnou správu jest třeba předchozího
souhlasu ministerstva vnitřního obchodu, které
jej na Slovensku udělí po slyšení pověřenectva
průmyslu a obchodu.
(1) Do doby než bude dokončena organisace velkoobchodní
činnosti podle tohoto zákona může ministr
vnitřního obchodu, na Slovensku po slyšení
pověřence průmyslu a obchodu, do každého
velkoobchodního podniku ustanoviti svého zmocněnce.
(2) Zmocněnec spravuje zatímně podnik obdobně
podle ustanovení § 37 dekretu. Ustanovením
zmocněnce se zrušuje národní správa
zavedená podle dekretu presidenta republiky ze dne 19.
května 1945, č. 5 Sb., o neplatnosti některých
majetkově-právních jednání
z doby nesvobody a o národní správě
majetkových hodnot Němců, Maďarů,
zrádců a kolaborantů a některých
organisací a ústavů, po případě
podle nařízení Slovenské národní
rady ze dne 5. června 1945, č. 50 Sb. n. SNR,. o
národní správě.
(3) Pro ustanovení zmocněnce a jeho odvolání
platí obdobně ustanovení §§ 14
až 16, 18 a 19 dekretu č. 5/1945 Sb., po případě
§§ 13 až 15, 17 a 18 nařízení
č. 50/1945 Sb. n. SNR.
(4) Právní jednání vlastníků,
držitelů a správců, která se
týkají majetkové podstaty podniku, pro nějž
byl ustanoven zmocněnec, jsou, pokud k nim došlo po
jeho ustanovení, neplatná.
(5) Při výkonu své funkce podléhá
zmocněnec dozoru ministra vnitřního obchodu;
ustanovení §§ 22 a 23 dekretu č. 5/1945
Sb., po případě ustanovení §
20, odst. 1, věty druhé a §§ 21 a 22 nařízení
č. 50/1945 Sb. n. SNR platí obdobně.
(1) Dosavadní vlastníci, držitelé nebo
národní správci velkoobchodních podniků
podají ministerstvu vnitřního obchodu hlášení,
jehož vzor vyhlásí ministr vnitřního
obchodu v Úředním listě. Toto hlášení
jest podati do 15 dnů ode dne vyhlášení
vzoru. V řízení musí spolupůsobiti
též osoby, které k tomu budou vyzvány
ministerstvem vnitřního obchodu. Hlášení
má býti podepsáno i závodní
radou nebo závodním důvěrníkem;
pokud hlášení nepodává dosavadní
vlastník nebo držitel znárodněného
majetku, je povinen připojiti k němu své
vyjádření.
(2) Osoby, uvedené v odstavci 1 jsou povinny spolupůsobiti
při sestavování účetních
uzávěrek za dobu do znárodnění,
pokud k tomu budou vyzvány příslušným
ústředním orgánem.
Podniky pověřené velkoobchodní činností
podle § 4 umístí ve svých službách
podle možnosti především zaměstnance
podniků dotčených tímto zákonem.
Majitelům velkoobchodů dotčených tímto
zákonem, kteří jinak vyhoví zákonným
podmínkám, udělí příslušný
živnostenský úřad právo provozovati
maloobchod se zbožím, s nímž dosud obchodovali
ve velkém, po případě se zbožím
příbuzného druhu.
(1) Kdo se dopustí pletich v úmyslu, aby znárodnění
podniků podléhající znárodnění
zestátněním zmařil nebo zvýšenou
měrou stížil, bude potrestán pro zločin
těžkým žalářem od 1 roku
do 5 let a trestem na penězích do 10 milionů
Kčs; v oboru působnosti trestního zák.
čl. V/1878 vysloví soud zároveň ztrátu
úřadu a dočasně odnětí
politických práv.
(2) Kdo poruší některé ustanovení
tohoto zákona nebo nařízení podle
něho vydaných, bude potrestán, nejde-li o
čin soudně trestný, okresním národním.
výborem pro správní přestupek trestem
na penězích (pokutou) do 5 milionů Kčs
a trestem na svobodě (vězením, uzamčením)
do 6 měsíců nebo některým z
těchto trestů; pro případ nedobytnosti
trestu na penězích uloží se náhradní
trest na svobodě podle míry zavinění
do 6 měsíců. Uloží-li se oba
tresty zároveň, nesmí trest na svobodě
spolu s náhradním trestem za nedobytný trest
na penězích činiti více než 6
měsíců.
(3) Tresty na penězích připadají státu.
(1) Ukládá-li soud nebo okresní národní
výbor trest na penězích zaměstnanci,
zmocněnci, zástupci nebo jinému orgánu
fysické nebo právnické osoby, při
jejímž zastoupení byl čin trestný
podle § 23 spáchán, může vysloviti,
že tato osoba ručí za uložený trest
na penězích rukou společnou a nerozdílnou.
(2) Tato osoba musí býti, je-li soudu (okresnímu
národnímu výboru) známo, obeslána
k jednání v první stolici a je oprávněna
přednésti skutkové okolnosti, jež mohou
mít význam pro posouzení věci a činiti
návrhy.
(3) Výrok o ručení třeba pojmouti
do rozsudku (trestního nálezu) a osoba tímto
výkonem postižená má právo bráti
jej v odpor odvoláním. V řízení
pro soudně trestní čin může se
veřejný žalobce odvolati také tehdy,
když takový výrok nebyl učiněn.
V odvolání proti takovému výroku platí
totéž, co v odvolání proti výroku
o trestu.
(4) Tresty na penězích se dobývají
na osobě, jíž bylo ručení uloženo,
podle všeobecných ustanovení platných
o trestech na penězích.
(1) Při odsouzení pro zločin podle §
21, odst. 1 nebo při odsouzení pro správní
přestupek podle § 23, odst. 2 k trestu na svobodě
nebo na penězích přesahujícímu
1 milion Kčs uveřejní se. rozsudek (trestní
nález) v jednom nebo několika denních listech
určených rozsudkem (trestním nálezem)
na útraty odsouzeného.
(2) Soud (okresní národní výbor) stanoví
zda mají býti uveřejněny i důvody
rozsudku (trestního nálezu) nebo jejich podstatný
obsah ve znění, které sám určí.
Z odsuzujícího trestního nálezu lze
se do 15 dnů od jeho doručení odvolati k
zemskému národnímu výboru, který
rozhodne s konečnou platností. Odvolání
jest podati u okresního národního výboru,
který nález vydal. Odvolání má
odkladný účinek.
Přestupky tohoto zákona se promlčují
ve 3 letech.
(1) Ustanovení §§ 5, 6, 8,.10, 11, 14 a 16 nabývají
účinnosti dnem 1. ledna 1948; a ostatní ustanovení
dnem vyhlášení.
(2) Tento zákon provede ministr vnitřního
obchodu v dohodě se zúčastnými členy
vlády.
Znárodnění průmyslových podniků
mělo jednak uskutečniti v našem hospodářství
mravní zásady odstranění bezpracných
důchodů, jednak vynětím velkých
podniků ze sféry spekulativního vlivu jednotlivců
zajistiti plynulý chod našeho plánovaného
hospodářství a tak znemožniti periodicky
se opakující krise. Zkušenosti však dokázaly,
že dosavadní znárodnění průmyslových
podniků nedostačuje k docílení žádoucího
stavu našeho hospodářství. Stále
ještě bylo ponecháno soukromokapitalistické
sféře příliš klíčových
posic - mezi jiným veškerý velkoobchod.
Velkodistribuce podržovala všechny stinné stránky
velkého soukromokapitalistického podnikání.
Byla zdrojem bezpracných důchodů. Soukromokapitalistické
zisky stále dosahovaly nemravné výše.
Vymykala se z jakéhokoli plánování.
Tříštily se o ni veškeré snahy
racionalisační. Klíčovou posici mezi
spotřebou a výrobou ohrožovala cíle
plánování.
Závady byly pociťovány v šíři
našeho hospodářství. Reakcí na
ně byla resoluce závodních rad ze dne 22.
února t. r., jíž byl vysloven požadavek
znárodnění veškerého domácího
velkoobchodu.
Znárodněním velkoobchodních podniků
vybaví se velkodistribuce ze sféry soukromokapitalistické.
Začlenění se do rámce lidově-demokratického
národního hospodářství a podřídí
se bezvýhradně veřejnému zájmu.
Svým klíčovým postavením prostředníka
mezi výrobou a spotřebou dopomůže ke
zdokonalení hospodářského plánování.
Velkodistribuce jediná může v rámci
hospodářství koncentrovati v úzké
hrdlo svých podniků veškeré spotřební
zboží, v jeho průběhu od roztříštěné
výroby na straně jedné k roztříštěné
spotřebě na straně druhé. Velkodistribuce
stane se proto základem pro plán odbytu. Bude kontrolou
výrobních plánů. Bude těžiskem
cenových regulací spotřeby. Stane se administrativním
střediskem pro vybírání spotřebních
daní.
Předpokladem pro nastíněný význam
velkodistribuce v rámci plánovaného hospodářství
ovšem je, že nedojde k jejímu tříštění.
Velkodistribuce se naopak podle národohospodářských
možností musí postupně koncentrovati
a osamostatňovati od výroby. Neboť jedině
samostatná distribuce může plně se zhostiti
úkolů, daných jí socialisticky plánovaným
hospodářstvím, a to:
ochrana spotřebitele vůči monopolisované
výrobě,
tlumení poruch výroby oproti spotřebě
a tlumení křivek poptávky oproti výrobě,
koncentrace materiálu pro spotřební plán
a kontrola plánovaného hospodářství
vůbec.
Osnova zákona přináší v oddíle
prvním ustanovení o organisaci velkoobchodní
činnosti, která se zásadně vyhražuje
pověřením podniků. Zároveň
se z úpravy vyjímá zahraniční
obchod, který bude oddělen od vnitřní
distribuce a na který se budou vztahovat předpisy
zvláštního zákona. Definice velkoobchodní
činnosti zdůrazňuje charakter distribučního
mezičlánku, připouštějíc
však dodávky velkoobchodům i spotřebitelům
ve velkém. Ustanovením § 2, odst. 4 je pamatováno
na výjimečné případy, kdy sice
obchodní činnost vykazuje všechny znaky velkoobchodní
činnosti uvedené v odstavci 1, ale není účelné
ji vyhrazovat velkoobchodním podnikům podle §
4, neboť technika je v rozporu s průměrem podnikaní,
které se má zachytiti jako velkoobchodní
klíčová distribuce (na př. semenářství).
Vymezení, pokud musí zboží na cestě
od produkce ke spotřebiteli probíhati velkoobchodem,
jako distribučním činitelem, ponechává
se moci nařizovací, aby bylo docíleno žádoucí
pružnosti. Monopolicací velkoobchodu, který
by zachycoval všechny dodávky výrobců,
stala by se distribuce nerentabilní, zařazujíc
velkoobchod tam, kde je dosud přímý styk
výrobce s maloobchodem. Podle § 4 vylučují
se z velkoobchodní činnosti všechny soukromé
velkoobchody a v omezeném rozsahu se připouští
družstva, neboť je nutné vyloučit družstva
podnikatelská, která bývají zastřenou
formou akciové společnosti. Vedle znárodněných
velkoobchodů ponechává se velkoobchod ještě
v rukou podniků ve vlastnictví státu (tabáková
režie) a znárodněných výrobních
podniků. I když se zásadně drží
linie oddělení výroby a distribuce, jak uvedeno
v části všeobecné, přece je nutno
z důvodů určité družnosti a ekonomie
dáti znárodněné výrobě
tam, kde je to účelné, možnost prováděti
vlastní distribuci. Velkoobchodní centrály
zemědělských a spotřebních
družstev se připouštějí jako distributoři
jen pro vlastní členská družstva a tedy
v mezích vnitřní družstevní činnosti.
§ 4 dává se ministerstvu vnitřního
obchodu možnost plánovitě vytvořit optimálně
rozloženou distribuční síť podle
zásad mezipodnikové racionalisace (podniky optimální
velikosti), optimální využití kapacity
atd.) a redukovat velkoobchod na rozsah, který bude zaručovat
hospodárnou a účelnou distribuci.
§ 6 vyjadřuje zásadu, že není nutné
znárodňovat všechny velkoobchodní podniky,
neboť jde často o podniky trpasličí,
špatně vybavené atd., kde stačí
pouhý.zákaz velkoobchodní činnosti
a není zájmu přebírat celou podstatu
se všemi závazky. Přesto je pamatováno
v § 9 na vyvlastnění určitých
součástí majetkové podstaty velkoobchodů,
kterým bude zastavena činnost. Aby nenastaly poruchy
v distribuci, ponechávají se velkoobchody prozatím
v činnosti. Skončení jejich činnosti
bude určeno vyhláškou ministra vnitřního
obchodu, uveřejněnou v Úředním
listě. Jako kriterium pro pojem velkoobchodu byla volena
abstraktní definice velkoobchodní činnosti
dle § 2, neboť členství v Hospodářské
skupině velkoobchodu by nepostihovalo všechny podniky
velkoobchodní, které bývají zařazeny
i v hospodářské skupině maloobchodu.
Rozsah znárodnění vymezen dle dekretu č.
100/1945 Sb. ve znění předpisů jej
měnících. Ustanovení § 8, odstavce
3 a 4 bude sice míti za důsledek znárodnění
maloobchodů související s velkoobchodem;
tento zákonem neintendovaný účinek
bude paralisován postupem podle odstavce 6. Při
societách navázány širší
účinky na rozdíl od dekretu č. 100/1945
Sb. na všechny případy z důvodů
praktických.
Kde při zřizování národních
podniků podle tohoto zákona bude kterýmkoliv
jiným organisačním opatřením
ministra nebo ministerstva vnitřního obchodu podle
navrženého zákona budou dotčeny zájmy
jiného resortního ministerstva, bude ministr, resp.
ministerstvo vnitřního obchodu postupovati vždy
v dohodě s dotyčným resortním ministrem
(ministerstvem) i když tato součinnost není
výslovně normována.
Ministerstvo vnitřního obchodu v oboru působnosti
dané mu tímto zákonem nebude zasahovati do
obhospodařování potravin, takže působnost
ministerstva výživy zůstává v
plném rozsahu nedotčena.
Ustanovení o závazcích korespondují
s ustanovením dekretu č. 100/1945 Sb. ve znění
zákonů jej měnících a doplňujících.
Při stanovení náhrady vychází
se zásadně z obecné ceny, při čemž
případy odepření přizpůsobeny
úpravě volené při znárodňování
dalších průmyslových podniků.
Organisace národních podniků velkoobchodních
zásadně se přizpůsobuje zvolené
již organisaci při podnicích průmyslových.
K přechodnému zajištění podniků
se zřizuje instituce zmocněnce jako fakultativní,
jinak povinnosti vlastníků v přechodné
době stanoveny shodně s dekretem č. 100/1945
Sb. Zmocněnci nebudou dosazováni do národních
podniků výrobních, které povolují
činnost velkoobchodní.
§ 20 ukládá znárodněným
velkoobchodům povinnost zaměstnati především
zaměstnance velkoobchodů, zákonem dotčených.
§ 21 dává pak majitelům nárok
na udělení živnostenského oprávnění
na živnost maloobchodní za zachování
jinak platných předpisů pro udělení
tohoto oprávnění.