Zvláště bych rád zde vyzvedl vynikající
práci, kterou za velmi obtížných podmínek
a nejednou s nasazením vlastního zdraví vykonávají
lékaři v podmínkách pro ně
ne lehkých. Měl jsem možnost s několika
z nich se na různých místech setkat a rád
bych zdůraznil velikou obětavost i to, že profil
socialistického lékaře tak, jak v něm
byli naši lékaři vychováni jak v odborné
úrovni, tak v demokratickém postoji k nemocným,
nikde nevidíme tak výrazně jako v odlišení
od lékařů z kapitalistických zemí
v rozvojových zemích. Jde jen o to, aby toto úsilí
bylo daleko soustředěnější, aby
dopad byl potom ještě výraznější.
Bylo by jistě účelnější,
kdyby mohli být umísťováni ne jako jednotlivci,
nýbrž jako celé komplexní kolektivy,
pokud možno i se středním personálem
a s domácím vybavením. Pak bychom mohli daleko
lépe uplatnit účinnější
způsoby organizace zdravotnictví, získat
pole pro prodej našich léků i zdravotnického
zařízení a vykonat mnoho i ve výchově
domácích zdravotnických kádrů.
Proto pokládám za velmi cenný způsob
projekt, který se nyní realizuje, to je pomoc při
budování lékařské fakulty v
Oranu. Bohužel i zde zůstal velmi dobrý projekt
nedotažen, v přípravném jednání
nebyly zřejmě dostatečně vyjasněny
a stanoveny podmínky účasti. Právě
tato cesta pomoci v budování vlastních vysokoškolských
základen v rozvojových zemích je jednou z
nejdůležitějších cest do budoucna,
která postupně bude nahrazovat to, čím
Československo až dosud přispívalo tak
velikou měrou na svých vysokých školách,
za organizačního a částečně
i odborného vedení University 17. listopadu tím,
že vychovává na tři tisíce vysokoškoláků
z rozvojových zemí u nás v Československu.
Vždyť v mnohých rozvojových zemích
se postupně budují vlastní vysoké
školy a je jistě daleko výhodnější
pro tyto země, že jejich odborníci budou vyrůstat
v domácím prostředí. To neznamená,
že bychom měli zeslabit naší pomoc, kterou
uskutečňujeme i v našich domácích
poměrech, avšak bude účelné ji
daleko více soustřeďovat na výchovu
postgraduální tak, jak v řadě úseků
to začíná uskutečňovat Universita
17. listopadu a jak také v ČSAV a na vysokých
školách se to provádí v podobě
dlouhodobých kursů, které organizujeme za
pomoci UNESCO např. v biologii, chemii apod. Zde právě
se budoucí učitelé pro vysoké školy
a vědečtí pracovníci seznamují
s moderními metodami vědeckého bádání
tak, aby mohli zaujímat důležitá místa
doma. Stejně bude třeba, aby v tomto směru
více našich vědců a vysokoškolských
pracovníků se hlásilo na konkursy na nově
vzniklých universitách i vědeckých
ústavech v rozvojových zemích. Domníváme
se, že by z toho byl zisk nejen rozvojových zemí,
ale i pro naše vědecké pracovníky, kterým
by se rozšiřovaly obzory a znalost situace v rozvojových
zemích. Nepochybuji, že by to dále posílilo
i prestiž Československa.
Aby všechno toto úsilí ať již obchodní,
expertní nebo i jiné, bylo co nejlépe soustřeďováno
a řízeno, byla vytvořena na základě
usnesení předsednictva ÚV KSČ při
Československé akademii věd komise pro komplexní
výzkum rozvojových zemí, která spojuje
vědce s odpovědnými pracovníky praxe,
odpovědnými představiteli příslušných
ministerstev. Komise již prošla prvním obdobím
své práce, podařilo se jí v řadě
vědních úseků, jako je zdravotnictví,
biologie, technika, zemědělství, lesnictví
i v některých úsecích společenských
věd vyjasnit směry, ve kterých je třeba
pracovat, aby naše informace o rozvojových zemích
a tím i navazovaná spolupráce byla co nejlépe
podložena. V budoucnosti jistě půjde o to,
aby tento základ byl usměrňován k
nejzákladnějším úkolům,
aby se nerozptylovaly v celé frontě a co nejúčinněji
se zaměřovaly na ta území, kde se
naše pomoc a spolupráce může uplatnit
co nejlépe i na ty otázky, které současně
vytvoří základ trvalé a oboustranně
užitečné spolupráce, a konečně
abychom se dohodli o spolupráci s ostatními socialistickými
zeměmi. Předpokladem ovšem je vybudování
moderní sítě dokumentace, která by
dokázala soustředit informace a zkušenosti
z cizích zemí i ty, které budou získány
našimi pracovníky v těchto zemích.
Nevyčerpal jsem všechny otázky, které
se týkají uplatnění vědy a
vysokoškolských odborníků v rozvojových
zemích. Vyžadovalo by to samostatné dlouhé
jednání. Jen jsem se pokusil podat informaci o tom,
jak my, vědečtí pracovníci, přistupujeme
k těmto otázkám. Přitom vědecké
otázky, na které se již dnes soustřeďujeme,
jsou často takové, že mohou mít i velký
hospodářský dopad. Například
jeden z úkolů, který byl zařazen do
plánu, je zabezpečování našich
strojů a přístrojů do tropických
podmínek, jejich tropikalizace, čímž
se zlepší odolnost a tím i pověst námi
vyvážených strojů do těchto podmínek.
Závěrem bych chtěl ještě jednou
zdůraznit zkušenost, ke které jsme došli
v řadě jednání a konferencí
o rozvojových zemích v poslední době.
V mnohých rozvojových zemích dochází
k vážnému kvalitativnímu zvratu v tom
směru, že se setkáváme se stále
větším počtem domorodých vysokoškolských
nebo vědeckých pracovníků velmi kompetentních
odborně a u mnohých i dobře orientovaných
politicky, s nimiž je možno dobře spolupracovat
a kteří také otevírají nové
pole pro spolupráci. Je nyní důležité,
abychom svou aktivní účastí dovedli
tuto změnu podchytit, zúčastnit se aktivně
tohoto rozmachu, který nastupuje, i když zatím
zvolna v rozvojových zemích, a tím si vytvořili
základnu trvalých styků a spojení,
jež se v budoucnu musí projevit jak hospodářským,
tak i politickým kladným vlivem. Určité
základy pro takovou spolupráci jsme vytvořili.
Jde o to, abychom dali stále většímu
počtu našich vědeckých i vysokoškolských
pracovníků, zvláště mladým,
možnost, aby získali zkušenosti z práce
v rozvojových zemích. Nejen pomohou v jednom z nejzávažnějších
úkolů dnešního lidstva, získají
neocenitelné osobní zkušenosti, ale současně
přispějí i propagandě naší
socialistické vlasti a budou otvírat cesty k účinnější
a výhodnější hospodářské
spolupráci s rozvojovými zeměmi. (Potlesk.)
Místopředseda NS dr. Škoda: Děkuji.
Dávám slovo poslanci Kubovi.
Posl. Kuba: Vážené Národní
shromáždění, vyslovuji naprostý
souhlas se zahraniční politikou vlády naší
socialistické republiky. Soudružky a soudruzi, Mnichov
a fašistická okupace naší země
prokázaly, jak vážně to mysleli západní
spojenci i naše buržoasie s obranou zájmů
lidu ohrožených nejvýbojnějšími
imperialisty, militaristy tehdejší třetí
říše. Jediný Sovětský
svaz důsledně plnil závazky vůči
naší republice. Po roce 1945, po osvobození
Československa sovětskou armádou našel
lid v dělnické třídě v čele
s Komunistickou stranou Československa opravdového
obránce jeho zájmů a v Sovětském
svazu opravdového spojence.
Právě vzpomínáme událostí
před 27 lety, jež přinesly našim národům
velké utrpení, ale i poučení. 15.
března vyvrcholila kapitalistická a protilidová
politika tehdejší buržoasní vlády.
Československo bylo se souhlasem spojenců obětováno
hitlerovskému Německu, prý v "zájmu
zachování klidu a míru v Evropě".
Události 15. března 1939 nemohou být zapomenuty.
Občané našeho Západočeského
kraje bedlivě sledují vývoj za naší
západní hranicí v NSR. Činnost a snahy
současných vládců v této zemi
velmi nápadně připomínají snahy
Německa nastupujícího tehdy kurs za světovládnými
plány. Zrovna tak nebezpečné ohnisko vyvolávající
napětí v Evropě je opět západoněmecký
revanšismus a militarismus, usilující o revizi
výsledků druhé světové války.
Požadavky po atomovém vyzbrojování bundeswehru,
územní požadavky podporované na srazech
landsmannschaftů i vůči naší
socialistické republice nutí být ve střehu
a nevěřit řečem o komunistickém
nebezpečí, za kterými západoněmecký
imperialismus skrývá své dávné
sny a tužby, které se jim samým nepodařilo
díky hnutí odporu, mohutného antifašistického
boje, v jehož čele stál Sovětský
svaz, uskutečnit.
Je jen škoda a k politování, že v samotné
NSR je příliš málo těch, kdo
by aktivně bojovali proti politice tak nebezpečné
i pro německý národ. Největší
zradu na německé dělnické třídě
se dopouští sociální demokracie, která
svou oportunistickou politikou podněcuje agresivitu militaristů.
S tím, soudružky a soudruzi, velmi zřetelně
kontrastuje politika vlády NDR. V této části
německého národa se pod vedením SED
uskutečňuje dávný sen německých
revolucionářů, dělníků
a rolníků, socialismus. NDR představuje mírumilovné
a demokratické Německo, které spolu s námi,
ostatními socialistickými zeměmi, se celou
svou vahou staví do cesty militaristickým plánům.
Náš kraj má s krajem Gera v NDR řadu
let přátelské styky. Tisíce lidí
se vzájemně navštívilo, vyměnilo
si zkušenosti. Přispívá to k upevnění
přátelských vztahů s lidem NDR.
Potvrzuje se, že jsou-li společné zájmy,
společné cíle vycházející
ze stejné ideologie, je záruka dobrých vzájemných
vztahů. Naše hranice s NDR je hranicí přátel.
NDR je zemí pokroku, zemí demokratickou, mírumilovnou,
neuplatňuje územní požadavky, nežádá
revizi hranic, neprovádí ani netrpí propagaci
revanšistické politiky, neusiluje o atomové
zbraně. Naopak usiluje o mírové soužití
mezi národy. Podporuje ty země, které se
rozvíjejí a budují svou budoucnost. Proto
je správné NDR podporovat v její žádosti
o přijetí do Organizace spojených národů.
Její politika odpovídá Chartě spojených
národů.
Soudruh ministr David mluvil ve své zprávě
o oblastech, v nichž se zdárně rozvíjejí
naše styky s jinými národy. Jednou z rychle
se rozvíjejících oblastí je mezinárodní
turistika. Náš kraj navštívilo a ubytovalo
se v některém z jeho zařízení
v loňském roce 682 000 turistů z tuzemska
a zahraničí. Hraničními přechody,
které jsou na území kraje, k nám přicestovalo
loňského roku 580 000 cizinců, z toho 388
000 ze socialistických států. 121 000 občanů
našeho kraje bylo v roce 1965 v zahraničí,
z toho 11 500 v kapitalistických státech, tzn.,
že každý sedmý občan našeho
kraje byl loni v zahraničí.
Většina návštěvníků
ze zahraničí přijela k nám za přírodními
krásami, za zdravím do lázní a zotavoven.
Přišli do styku s našimi občany a měli
dostatek příležitosti se přesvědčit,
jakého jsou smýšlení, čím
žijí a že ze všeho nejvíc si přejí
mírový rozvoj světa.
Mnoho lidí, kteří k nám přijíždějí
ze západu, je pod vlivem polopravd, pomluv a antikomunistické
propagandy. Jejich představy silně kontrastují
se skutečností, s níž se po příjezdu
k nám setkávají. Pro mnohé je pobyt
u nás příležitostí k získání
vlastních zkušeností, vlastního poznání
socialistického Československa. Většina
je překvapena vysokým životním standardem
lidu. Především pozitivně hodnotí
naší bezplatnou péči o zdraví
lidu, vysoce cení sociální zabezpečení,
školský systém, péči o děti,
moderní bytovou výstavbu atd. Mnozí na základě
toho, co u nás viděli, prožili, se rádi
za čas vracejí. Ti, kdo u nás byli, viděli
naší skutečnost, budou jistě různé
pomluvy a zlé hlasy přijímat jinak než
dosud. Turistický ruch vede nesporně k postupnému
překonání nesprávných představ
o životě u nás v republice. Jsou i takoví,
kteří turistiky zneužívají k
šíření cizí propagandy vychvalováním
západního života. Je třeba k tomu říci,
že naprostá většina našich občanů
nepřijímá takové "turisty"
nijak přívětivě.
Jsou i takoví turisté, kteří zneužívají
pohostinství naší republiky a snaží
se provádět různé machinace s valutami
a pokoušejí se o podloudný obchod. Ti se dostávají
do rozporu našimi zákony, a jsou-li přistiženi,
dostávají se před soud.
Přesto všechno je rozvíjející
se turistický ruch přínosem pro dorozumění
mezi národy, prostředkem vzájemného
poznávání. My v kraji činíme
pro nastávající sezónu mnoho opatření,
aby se turistům u nás líbilo, aby co nejvíce
poznali a odváželi si do své země nejlepší
dojmy a zážitky. (Potlesk.)
Předsedající místopředseda
NS dr. Škoda: Nyní promluví posl. Gudrich.
Posl. inž. Gudrich: Dovolte mi, vážené
soudružky a soudruzi poslanci, abych i já vyjádřil
své stručné stanovisko k té části
včerejšího projevu ministra zahraničních
věcí s. Davida, ve které hovořil o
vztazích ČSSR k národně osvobozeneckému
hnutí, k rozvojovým zemím, a to z poněkud
jiných aspektů, než o nich dosud bylo diskutováno.
Jestli některé myšlenky v mém diskusním
příspěvku budou v podstatě shodné
s projevem s. akademika Málka, považujte to, soudružky
a soudruzi, za podporu těchto názorů a za
důkaz toho, že ačkoliv jsme nebyli v žádném
kontaktu, diskutovali jsme shodně o aktuálních
a naléhavých otázkách týkajících
se rozvojových zemí.
Domnívám se, že právem se i tyto otázky
dostaly v expozé ministra zahraničních věcí
na pořad jednání plenárního
zasedání NS. Setkáváme se někdy
v oblasti našich vztahů k rozvojovým zemím
s nejrůznějšími názory, které
často v důsledku malé informovanosti a povrchního
pohledu nejsou vždy těmto vztahům příznivé.
Má-li však být naše zahraniční
politika důsledná a má-li splňovat
v praxi zásady našeho socialistického státu,
pak její nezbytnou a nedílnou součástí
musí být i aktivní podpora národně
osvobozeneckých hnutí, aktivní a konkrétní
pomoc nově se rodícím státům
v jejich nesnadném boji za úplnou likvidaci kolonialismu.
Všichni ti, kdož pochybují, by si měli
uvědomit historickou pravdu, že státy a národy
se stávají velkými především
takovými ideami, které jsou schopny přežít
generace a staletí. K ideám, které osvobozují
lidstvo, které likvidují staré, nespravedlivé
řády, jsme se vždy hlásili. Nemůžeme
proto stát stranou ani v době, kdy se v celém
světě doslova hroutí samotné základy
imperialismu - koloniální panství, jež
bylo vždy zdrojem jeho suverénní moci.
Národně osvobozenecké hnutí se dnes
dostává stále výrazněji a naléhavěji
do popředí zájmu celé světové
veřejnosti. Naše československé principiální
stanovisko k národně osvobozeneckým hnutím,
k jejich revoluční podpoře bylo již
mnohokráte formulováno našimi nejvyššími
stranickými a státními orgány.
Bylo přitom správně zdůrazňováno,
že se na toto hnutí díváme jako na logický
světový revoluční proces, který
aktivně pomáhá likvidovat jádro imperialistického
světového panství.