Dalším nedostatkem, který stále trvá
v našich obchodech, je to, že v některých
druzích obuvi a konfekce se projevuje opět nedostatek
ve velikostech. V našem kraji se projevil v posledních
měsících i malý zájem o některé
druhy dětských oděvů, kde hlavní
příčinou je nedostatek nových druhů,
nejsou u některých výrobků vhodně
voleny střihy a barvy. Mám za to, že je naprosto
nutné, aby obchod po dohodě s výrobou tyto
stížnosti, které se neustále objevují,
konečně již odstranil.
Jisté je, že na druhé straně se výrobě
podařilo v posledním období zajistit zvýšení
výroby u celé řady druhů nedostatkového
zboží, což bývalo často našimi
pracujícími kritizováno. Zlepšilo se
zásobování potravinami a průběh
v minulém období ukázal, že vývoj
na trhu se stabilizoval. Byl narušen jen přechodnými
místně omezenými nedostatky a výkyvem
kvality některých druhů potravinářského
zboží. Mám však za to, že otázka
zajišťování dodávek zboží
v žádoucím sortimentu a v časovém
rozložení vyvstává do popředí
zejména proto, že se předpokládá
- jak jsem již uvedla - překračování
plánovaných příjmů obyvatelstva.
Porovnáme-li dále možnosti dodávek z
dovozu, zjistíme, že přestože se prostředky
na dovoz vcelku každoročně zvyšují
až do roku 1970, nebude dosaženo cíle zajistit
podíl dovozu spotřebního zboží
na celkových dodávkách 18,8 %, ale přibližně
jen 12 %. Nejméně příznivá
situace je pak pro rok 1967, kde se navrhuje pro obchod nižší
limit na nákup zboží z kapitalistických
států proti roku 1966 o 20,9 mil. Kčs. Přihlédneme-li
k těmto skutečnostem, bude zajišťování
zvýšených dodávek zejména průmyslového
zboží v tomto i v příštím
roce vyžadovat nemalého úsilí pracovníků
výroby a obchodu, aby zvýšená kupní
síla obyvatelstva mohla být v žádoucí
výši v obchodě realizována.
Přes některé uvedené nedostatky můžeme
konstatovat, že vývoj dodávek spotřebního
zboží v prvním čtvrtletí letošního
roku byl vcelku příznivý a podíl z
celoročního plánu činil 23,1 % proti
průměrnému podílu minulých
let 22,3 %. Podle této skutečnosti byly tedy vytvořeny
celkem příznivé podmínky pro zásobování
obyvatelstva v současném období také
proto, ze současně stouply normy zásob jenom
u organizací ministerstva vnitřního obchodu
o 1,7 mld. Kčs.
Podle předpokladu bude hlavní síla v zajišťování
zboží spočívat na II. pololetí.
Nedá se ale předpokládat, že budou v
letošním roce dodávky z dovozu překročeny
tak jako v minulém roce o 1,1 mld. v maloobchodních
cenách, neboť dosavadní situace v zahraničním
obchodě tomu nenasvědčuje, a zdá se,
že bude úspěchem splnění alespoň
plánovaných dodávek z dovozu. Tím
tedy bude pozice vnitřního obchodu více závislá
na zvýšených dodávkách z tuzemské
výroby.
Nemalou úlohu při uspokojování potřeb
musí sehrát zásoby spotřebního
zboží, jejichž strukturu je nutno soustavně
zlepšovat tak, aby mohly plnit úkoly předpokládané
zvýšené poptávky po spotřebním
zboží ve II. pololetí. Podle současných
úvah ministerstva vnitřního obchodu by bylo
třeba pro zajištění plynulého
zásobování v souvislosti s překročením
maloobchodního obratu vyšších dodávek
zboží proti plánu zhruba 2,1 mld. Kčs,
z toho průmyslového zboží o 1,8 mld.
Kčs. I přes toto požadované zvýšení
dodávek na překročení maloobchodního
obratu nebude ke konci r. 1966 dosaženo normy zásob.
Dojde pouze ke zlepšení, neboť u potravin by
stav ke konci roku dosáhl 94,1 % normy proti původním
93,4 % a u průmyslového zboží 98,5 %
proti původním 93,8 %.
Soudružky a soudruzi, z celkového rozboru podle vývoje
stavu zásob a kontraktace vnitřního obchodu
lze usoudit, že nebudou vytvořeny lepší
předpoklady pro nástup k plnění pětiletého
plánu v příštím roce, neodstraníme-li
řadu náročných problémů,
které jsem uvedla. Dnes je však teprve polovina roku
a jistě lze využít zbývajících
měsíců ke vzájemnému projednání
mezi obchodem a výrobou u všech dodavatelských
odvětví již za použití nových
ekonomických nástrojů, které budou
zavedeny od 1. ledna 1967 v celém našem národním
hospodářství. Výroba by již měla
zajišťovat volnost výběru dodavatele pro
obchodní složky zejména u některých
masově vyráběných výrobků,
jako jsou potraviny, textilní zboží apod.,
aby se plně rozvíjela soutěž výrobních
podniků na základě poptávky po vyrobeném
kvalitním výrobku. Jistě by to byl dobrý
přínos pro lepší spokojenost našich
občanů. (Potlesk.)
Předseda NS s. Laštovička: Děkuji
poslankyni Míškové. Nyní promluví
posl. Skramuský.
Posl. Skramuský: Vážené soudružky
a soudruzi poslanci! Ve státním závěrečném
účtu za rok 1966 ve stati zahraničního
obchodu se uvádí, že se stále ještě
nedaří výrobním podnikům vyrábět
některé výrobky, které jsou pro vývoz
výhodné, v požadovaném množství,
kvalitě a sortimentu. V souvislosti s tímto problémem
se uvádějí též valivá
ložiska. Jsem z tohoto oboru, a proto mi, soudružky
a soudruzi poslanci, promiňte, že se můj diskusní
příspěvek opírá o jeho problémy.
Mám však za to, že tyto jsou převážně
společné pro všechny obory, které jsou
uvedeny v závěrečném účtu
pod statí zahraničního obchodu.
Pracuji již několik roků v tomto výrobním
odvětví, sleduji jeho rozvoj a problémy,
se kterými se střetává, a dovolte
mi proto, abych stručně rozvedl příčiny
současného stavu a opatření, která
se k překonávání obtíží
realizují, a jaké jsou směry dalšího
rozvoje tohoto oboru.
Výroba valivých ložisek je v našem strojírenství
jedním z nejmladších výrobních
oborů a začala se rozvíjet až po osvobození.
Zatímco u vyspělých světových
výrobků valivých ložisek se výroba
převážně sériového až
hromadného charakteru rozvíjela při postupném
uplatňování vysokého stupně
automatizace a mechanizace, u nás se tento výrobní
obor od svého začátku rozvíjel na
bázi klasické univerzální technologie
v podstatě intenzívním způsobem. Snad
i v důsledku toho, že se na některých
rozhodujících orgánech dívali na výrobu
ložisek jako na jednoduchý a technicky nenáročný
výrobek a nepřisuzovali mu patřičný
význam.
Valivá ložiska jsou významnou strojovou součástkou,
od které je závislá bezporuchová funkce,
kvalita a životnost značného rozsahu strojírenských
výrobků. Z toho vyplývají vysoké
nároky na jejich kvalitu a přesnost, srovnatelnou
s přesností měřidel. Náročnost
této výroby zvýrazňuje ještě
velký rozsah sortimentu zahrnující výrobu
od miniaturních ložisek o průměru 2
mm s vahou 0,35 g až po ložiska velkorozměrová
o průměru 1600 mm a váze 1650 kg.
Ve výrobě jsou používány technologické
metody od jemné mechaniky až po těžké
strojírenství, přičemž hlavní
profese jsou kování, tvarování, soustružení,
tepelné zpracování a z hlediska přesnosti
jmenovitě broušení všeho druhu a dokončování
včetně leštění a superfinišování.
Z hlediska nároků na specifické podmínky
výrobku, jako bezhlučnost, čistota a ochrana
proti korozi je též závažná a náročná
technická kontrola, montáž, praní ložisek
a jejich konzervování.
Pro zabezpečení všech připomenutých
hodnot, neboli vytvoření podmínek, které
by umožňovaly ve výrobě dosáhnout
potřebnou kvalitu ložisek a potřebné
kapacity, byly některé speciální stroje
pro rozhodující operace vyrobeny jen podle v minulém
čase dostupných zahraničních strojů,
vyrobených ještě před 30 léty.
S takovým strojovým parkem byly postupně
doplňovány rozšiřující
se výrobní kapacity. Podniky zabývající
se výrobou obráběcích strojů
tento obor nerozvíjely a pro jejich zastaralost je přestaly
i vyrábět.
Možno tedy konstatovat, ze ložiskové podniky
jsou vybaveny morálně a fyzicky zastaralým
strojovým zařízením až na některé
speciální stroje dovezené v posledním
období. Do této doby přidělované
investiční prostředky nevystačily
výrobním podnikům ani na nevyhnutelné
doplňování výrobních kapacit,
přičemž na modernizaci strojového parku
a odstranění nekomplexnosti ve vybavení podniků
se prostředků nedostávalo. Kvalita se tedy
zabezpečuje i nadále na úkor produktivity
práce a více nákladů. Ve většině
konstrukčních skupin nepokrýváme potřeby
ani vnitřního, ani zahraničního obchodu
a velkou část ložisek musíme ještě
stále dovážet ze zahraničí. Jen
v roce 1967 je např. nepokryta potřeba ložisek
pro naše hospodářství v objemu 50 mil.
Kčs a v roce 1970 stoupne tento deficit až do výše
70 mil. Kčs.
Není možno též nevzpomenout, jaká
je situace v polotovarech pro ložiskovou výrobu. Z
celkové potřeby výkovků v tomto roce
o objemu 35 000 tun zabezpečují si ložiskové
podniky v kooperaci 20 000 tun výkovků, a to v 15
různých kovárnách jiných podniků.
Kovárny v těchto podnicích jsou různé
technické úrovně a dodávané
výkovky mají proto nejednotné a velké
přídavky na opracování, což zapříčiňuje
odlišnost technologie opracování ložiskových
kroužků před kalením.
Takový stav snižuje kvalitu výrobků,
zvyšuje pracnost při obrábění
a způsobuje vysoké ztráty materiálu.
Jeho využití je v průměru cca 32 % proti
dnes známým způsobům výroby
výkovků, u kterých využití materiálů
je kolem 50-60 %. Výsledek toho všeho je, jak jsem
již v úvodu uvedl, že tato otázka jako
problém se dostala do státního závěrečného
účtu za minulý rok a je ji třeba řešit.
Nepokládám za správné pro důkaznost
takového stavu ložiskového oboru zabývat
se dále s porovnáváním, kolik finančních
prostředků do rozvoje ložiskových výrob
vkládají světoví producenti, aby soustavně
zvyšovali kvalitu ložisek a vybudovali si dostatečné
kapacity pro zahraniční obchod. Světová
konkurence nezahálí, pokračuje v procesu
další racionalizace a zvyšování
výroby s přechodem na automatizovanou výrobu
nejžádanějších typů s cílem,
aby se stoupající náklady neprojevily v cenách
ložisek.
I když se vývoz ložisek v našich podmínkách
jeví jako poměrně výhodným
dosahovaným ukazatelem a je zařazen mezi rozvojové
exportní obory, stále víc naráží
na obtíže při prosazování na
zahraničních trzích v silné konkurenci,
zejména v oblasti kvality a cen.
V tomto směru se v podnicích v daných podmínkách
provedly a dále provádějí celé
řady technických opatření zaměřených
ke zvýšení technické úrovně
ložisek. Mimo technické zlepšení stavu
údržby strojů, nářadí,
mimo zpřísněnou kontrolu je v podnicích
měsíčně a čtvrtletně
vyhodnocována technická úroveň ložisek
bodovým systémem a je zakotvena v prémiových
odměnách u pracovníků, kteří
mají vliv na kvalitu výroby. Uvedenou činností
se postupně daří zvyšovat kvalitu ložisek
s cílem dosáhnout zvýšení technické
úrovně o 1 stupeň přesnosti a tuto
úroveň považovat jako standard. Je samozřejmé,
že se podaří tohoto cíle dosáhnout
v plném rozsahu až po modernizaci strojového
parku alespoň na rozhodujících operacích.
V ČSSR ani v zemích socialistického tábora
se však tyto stroje nevyrábějí, mám
na mysli takové, které jsou na úrovni nejpřednějších
výrobců strojů pro ložiskovou výrobu
ve světě.
Jako první krok ke komplexní mechanizaci a automatizaci
a tím ke zproduktivněni výroby velkosériově
vyráběných ložisek je v podmínkách
trustu rozpracovaná úloha, vyvinout, vyrobit a zkompletovat
automatickou linku tak, aby tato byla postavena už v letech
1969 až 1970. Automatická linka má být
postavena v nových prostorách. Získané
zkušenosti budou využity k dalšímu uplatňování
automatizace ve výrobě. Ještě dříve
je však třeba prověřit účelnost
uvažovaných delimitací výroby a zaměřit
se především na stabilizaci stávajících
programů a využít tak účelně
předpokládané náklady na delimitaci
ve prospěch nové techniky. Ukazuje se však,
že ani při těchto opatřeních
není v silách a možnostech našeho ložiskového
průmyslu vyrobit si v nejbližších 3-4
letech dostatek prostředků k provedení komplexní
modernizace výroby při současném zvyšování
kapacit na úroveň zabezpečující
potřeby národního hospodářství.
Proto výroba valivých ložisek bude potřebovat
intenzívní pomoci, především
při urychleném dovozu techniky, kterou nebude schopný
náš strojírenský průmysl dodat.
Bude proto nutné v průběhu 3 - 4 roků
dovézt z kapitalistických států, zejména
z Itálie, NSR, Švédska a Japonska strojní
techniku na rozhodující operace pro výrobu
ložisek, jako brusky na oběžné dráhy,
na konečné broušení kuliček a
válečků a použít tyto na výrobu
nejnáročnějších ložisek.
Tento dovoz si vyžádá investiční
prostředky v objemu 40 - 50 mil. Kčs o. p. v nejbližších
dvou letech a dále ročně 8 - 10 mil. o. p.
Současně bude nutno připravovat vývoj
a výrobu speciálních strojů světové
úrovně u tuzemských výrobců,
jakož i vývoj a výrobu jednoúčelových
a speciálních strojů, měřicích
a ostatních zařízení ve vybraných
podnicích ZVL tak, aby po roce 1970 mohla být postupně
provedena konkrétní modernizace strojního
parku ve všech ložiskových podnicích.
Zmínil jsem se, že je nežádoucí
stav v polotovarech pro výrobu ložiskových
kroužků. Řešení této situace
je akutní, protože jeden z rozhodujících
dodavatelů Adamovské strojírny, který
dodává pro ložiskový obor ročně
7100 tun ohrubovaných výkovků zastavuje dodávky
pro další období z důvodu náběhu
na speciální výrobu ve svém podniku.
Nynější způsob kování
kroužků na horizontálních kovacích
strojích je z hlediska kvality struktury materiálu
závadný, neboť středová řezná
část se dostává do oblasti funkčních
ploch oběžných drah a způsobuje nižší
dynamickou únosnost a trvanlivost ložisek. Z těchto
příčin se jeví potřebné
modernizovat nynější kovárnu v Kysuci
anebo rušit výrobu přesných rour v hutích.
Aby obor ložisek mohl úspěšně vyřešit
všechny problémy, mohl se dostat na úroveň
nejpřednějších světových
výrobků ložisek a udržet krok s jejich
dalším vývojem, je nutné zvýšit
počet pracovníků výzkumné a
vývojové základny hlavně na podnicích.
Toto zvýšení je potřebné zejména
v oblasti vývoje a výroby jednoúčelových
strojů a zařízení pro řešení
rozvoje kovářské metalurgie, technologie
a organizačního zlepšení výrobního
procesu na vědeckém podkladě. Za účelem
komplexní racionalizace výrobního procesu
byl v rámci trustu ZVL, zřízen ústav
pro racionalizaci výroby ložisek se sídlem
v Žilině, který už dnes má 70 pracovníků
a výhledově do r. 1970 se dá dobudovat na
stav 300 pracovníků. Komplexní racionalizace
všech činností v podnicích ZVL se v
průběhu 4. pětiletého plánu
rozvine jako hlavní součást systému
zabezpečení technicko-ekonomického rozvoje.
Systém komplexní racionalizace zahrnuje a kvalitně
dovrší všechny další práce
zaměřené na rozvoj techniky, organizace a
řízeni, na rozvoj a využití lidských
pracovních schopností a vědeckých
metod práce. Jeho uplatňováním se
má v konečném výsledku zvýšit
efektivnost a realizace úloh celkově i v jednotlivých
ukazatelích, a to především intenzifikaci
a využitím nynějších výrobních
sil při modernizaci techniky, při národohospodárnějším
uplatnění finančních prostředků.
Zabezpečením důsledné racionalizace
výroby, jejich řídících a odborných
činností je možné do konce pětiletého
plánu přispět ke zlepšení hospodárnosti
až po 10 % a v produktivitě živé práce
až o 10 až 15 %. Záleží to ve značné
míře na řešení všech odborných,
organizačních a kádrových problémů
při uplatňování racionalizace.
Vážené soudružky a soudruzi poslanci,
pokusil jsem se v hrubých rysech rozvést hlavní
problémy současného stavu a rozvoje naší
výroby valivých ložisek. Jsem toho názoru,
že k řešení bude potřebné
v rámci průzkumu nadále přistupovat
k důslednému a energickému realizování
zpracování koncepčních záměrů
a soustřeďovat se zejména na dobudování
vědeckovýzkumných základen, tyto orientovat
při výzkumu a vývoji vlastních výrobků
též na vývoj účelové technologie,
organizace a racionalizace výroby. Vytvářením
podmínek pro výrobu jednoúčelových
ložiskových strojů a zařízení
v kapacitách trustu tak, aby již po roce 1970 podstatnou
část těchto potřeb speciální
techniky si zabezpečoval vlastní obor. Dále
na vytváření technických a organizačních
opatření ve výrobě, která povedou
k soustavnému zvyšování kvality z nynějšího
standardu na kvalitu ložisek o jeden stupeň vyšší.
Kolektivy pracujících v ložiskových
závodech se na zvládnutí těchto náročných
úkolů připravují. Zabezpečení
klíčových otázek rozvoje bude však
vyžadovat i účinnou pomoc a opatření
ze strany orgánů centrálního řízení.
Půjde především o urychlené zapojení
a využití kapacit výrobců strojírenské
techniky v ČSSR na vývoj a výrobu náročných
strojů a zařízení pro ložiskový
průmysl tak, abychom v co nejkratším čase
se zbavili závislosti na jejich dovozu z kapitalistických
států. Pro rozbor výroby ložisek a k
překonání současného zaostávání
bude však nutné v nejbližších třech
až čtyřech letech poskytnout oboru nutné
devizové prostředky na nákup rozhodující
techniky z kapitalistických států.
Ve strojírenské metalurgii je nutné dořešit
koncepci rozvoje výroby výkovků přesných
silnostěnných rour, případně
výlisků z válcovaných plošnin.
V zájmu optimálního řešení
nedostatků kovářských kapacit pro
ložiska považuji za nejvhodnější
zařadit v rámci oboru zahájení výstavby
specializované kovárenské kapacity ještě
před r. 1970.
Jsem přesvědčen, že připravovaná
koncepce těžkého průmyslu vytvoří
předpoklady pro reálné a plynulé plnění
úkolů nejenom pro vnitřní potřebu,
ale zejména pro zahraniční obchod, ke spokojenosti
jak zahraničního, tak i našeho zákazníka.
(Potlesk.)
Předseda NS s. Laštovička: Děkuji
posl. Skramuskému.
Soudružky a soudruzi, diskutujeme ke státnímu
závěrečnému účtu. Má-li
některý poslanec na mysli jiné téma,
prosím, byla příležitost, když
jsme schvalovali denní pořad, navrhnout doplňkové
body do pořadu naší schůze. Domnívám
se, že nelze při diskusi ke státnímu
závěrečnému účtu probírat
dílčí otázky některého
podniku nebo odvětví, pokud se nevztahují
k problematice závěrečného účtu.
Prosím proto, aby to bylo respektováno a jestli
si přejí někteří soudruzi k
jiným otázkám, než které jsou
na pořadu, hovořit, nechť mi podají
návrh, já ho přednesu plénu a rozšíříme
jednací pořad.