Předseda FS A. Indra: Děkuji poslanci Blažejovi
a nyní prosím poslance Josefa Doležala, který
je společným zpravodajem výborů Sněmovny
lidu.
Zpravodaj poslanec SL J. Doležal: Vážené
soudružky a soudruzi poslanci, souhrnný státní
závěrečný účet federace
za rok 1973 byl projednáván na společné
schůzi obou výborů sněmoven pro plán
a rozpočet a obdobně byly na společných
schůzích jednotlivých výborů
obou sněmoven projednávány přidělené
jim kapitoly tohoto účtu. S ohledem na to bych se
jako společný zpravodaj výborů Sněmovny
lidu chtěl především připojit
k tomu, co zde již přednesl k projednání
souhrnného účtu přede mnou společný
zpravodaj Sněmovny národů. Dále pak
vás chci ve své zprávě zvlášť
seznámit s tím, z jakých bližších
hledisek přistoupily jednotlivé výbory k
projednání celkem 29 kapitol tohoto účtu
a k jakým závěrům přitom dospěly.
Celková úroveň zpracování závěrečných
účtů jednotlivých kapitol zaznamenala
další zlepšení a za účinné
koordinace federálního ministerstva financí
výrazněji splňuje požadavky, které
sledují, aby obsah každé kapitoly v její
textové i tabulkové části poskytoval
podrobnější obraz o činnosti každého
ústředního orgánu a organizací
na jeho rozpočet napojených, o spojené s
tím problematice a dále o způsobu hospodaření
podle stanovených pravidel. Dále pak, aby ukázal,
že této problematice a způsobu jejího
řešení je ústředními orgány
věnována potřebná pozornost a že
jsou realizována či připravována opatření
k jejímu zvládnutí, zvláště
pak k upevnění přijatého systému
řízení a k dosahování vyšší
účinnosti společenské práce.
Způsob projednání těchto kapitol byl
- jak zde bylo již připomenuto - doporučen
předsednictvy obou sněmoven. Směřoval
k tomu, aby výbory na základě předložených
jim materiálů, doplňujícího
je výkladu představitele ústředního
orgánu a zprávy svých zpravodajů mohly
objektivně posoudit, a to s přihlédnutím
k doplňujícím údajům soustavy
sociálně ekonomických informací, pracovním
poznatkům výborů a osobním poznatkům
svých členů, s jakými výsledky
byly realizovány plánované úkoly každého
orgánu v jeho řídící, koncepční
a kontrolní činnosti, a s nimi spojené záměry.
Směřoval dále k tomu, aby výbory mohly
přitom docenit, jaký podíl a jaké
zásluhy má každý tento orgán
a organizace jím řízené popř.
na jeho rozpočet napojené, na celkově pozitivním
vývoji národního hospodářství
v minulém roce, na vyšší tvorbě
hmotných a finančních zdrojů a na
postupném zvyšování efektivnosti.
V této konfrontaci dosažených výsledků
s mírou prostředků na ně vynaložených
a s jejich rozpočtovými předpoklady, posuzovaly
výbory celkovou úroveň práce orgánů
a její efektivnosti, jakož i tendence projevující
se v činnosti a hospodaření orgánu
a v jejich souvislosti zvažovaly možnosti dalšího
rozvíjení jejich pozitiv, či omezování
negativních vlivů. Své stanovisko vyjádřily
v usnesení k jednotlivým kapitolám.
V jejich souhrnu lze říci, že podle názoru
výborů byly ústředními orgány
federace dosaženy při plnění jejich
úkolů a zabezpečování politicko-hospodářských
cílů v rozhodující míře
pozitivní výsledky. V nich se odráží
kvalita soustředění úsilí těchto
orgánů v duchu závěrů, vytyčených
na XIV. sjezdu KSČ a v navazujících na něj
plenárních zasedáních ústředního
výboru naší strany na klíčové
otázky a potřeby rozvoje na posílení
centrálního řízení a funkce
státního plánu a státního rozpočtu,
a dále, že se v nich odráží i zvýšená
orientace na kvalitativní stránky hospodářského
vývoje.
Výsledky celkově dosažené těmito
orgány v oblasti hmotné a finanční
proto výbory hodnotí celkem příznivě,
s tím že odpovídají potřebám,
vytyčeným pro rok 1973 a že svůj podíl
na tom mají též systémová opatření,
prováděná s cílem prohlubovat způsob
řízení a zabezpečovat vyšší
efektivnost společenské práce, a podporovaná
rozvojem iniciativy pracovníků a jejich závazky.
V rozpravě výborů ke kapitolám státního
závěrečného účtu se
staly předmětem dílčích připomínek
též některé poznatky, vztahující
se ke skutečnostem, které svými účinky
ovlivňují dosažitelné vyšší
tempo hospodářského rozvoje v tom kterém
odvětví, či oboru a které podmiňují
i možnosti růstu životní úrovně.
Tyto připomínky se většinou vztahují
hlavně ke známým již průvodním
jevům při naplňování a realizaci
investičních záměrů a k situaci
ve vstupních a výstupních úkolech
vědeckotechnického rozvoje.
Další připomínky se hlavně týkají
důsledků v oblasti materiálového zabezpečování
výroby a potřeb racionálního hospodaření
se surovinami zahraničního a domácího
původu a dále potřeb, souvisejících
se zabezpečováním vnitřního
trhu, z hlediska vývoje peněžních příjmů
a výdajů obyvatelstva.
Výbory v tom směru věnovaly značnou
pozornost též výdajům investičního
a neinvestičního charakteru ve skupině "hospodářství"
a jejich rostoucímu trendu a celkovému dopadu na
státní rozpočet. Ocenily přitom všeobecnou
tendenci k úsporám, resp. o 3 - 24 % nižším
nákladům a v ostatních výdajových
skupinách, tj. ve výdajích na kulturní
a sociální opatření, na obranu a bezpečnost
a na správu, soudy, prokuratury a arbitráž.
Ocenily v tom i snahu příslušných ústředních
orgánů hospodařit se svěřenými
prostředky odpovědně a účelně
a podpořit dosažení příznivého
salda vztahů orgánů ke státnímu
rozpočtu, které by svými důsledky
posílilo zajištění plánovaného
rozpočtového přebytku. Poukázaly přitom
i na vzniklé úspory, které z hlediska společenských
potřeb se jeví jako nežádoucí,
a to zvláště ve stavu plnění
úkolů na úseku investic a technického
rozvoje a na takové úspory, které vznikají
např. odložením akcí, či jejich
nižším než původně plánovaným
rozsahem a které potom mohou mít i ráz úspor
fiktivních.
Při svých celkově pozitivních závěrech
si výbory uvědomují, že docílené
příznivé výsledky skrývají
ještě řadu rezerv, jejichž mobilizace
a aktivizace by zvýšila a posilovala potřebné
hmotné a finanční zdroje ekonomiky a přispívala
ke snížení napětí mezi zdroji
a potřebami. Nejsou jen ve způsobu využívání
základních a oběžných prostředků,
či v oblasti pracovních sil, ale i v dosahování
celkově nižší než potřebné
úrovně práce některých podniků.
V tom směru se proto ztotožňuji s názorem,
který zde přede mnou vyslovil s. ministr ve svém
výkladu, že se nelze uspokojovat jen s docílenými
a celkově příznivými globálními
výsledky, ale že je nezbytné působit
na příslušných k tomu úsecích
řízení, aby stanovené úkoly
byly na všech místech hospodářské
sféry plněny rovnoměrněji a beze zbytků.
Soudružky a soudruzi poslanci, výbory ve své
rozpravě ke kapitolám státního závěrečného
účtu za rok 1973 oceňují snahu ústředních
orgánů federace o vyvození správných
a konkrétních závěrů pro letošní
rok, které vycházejí z výsledků
v minulém roce dosažených, a z potřeb
zabezpečení jejich realizace. Kladou přitom
důraz na jejich účinnost a na prohlubováni
politického přístupu k řešení
jednotlivých problémů.
V této souvislosti zvláště oceňují
ta opatření, která mají v duchu listopadového
zasedání ÚV KSČ v roce 1973 bezprostřední
význam pro zajišťování politicko-hospodářských
úkolů vytyčených pro letošní
rok. Jde zvláště o opatření na
úseku investiční výstavby, tj. zejména
koncentrace na zabezpečení rozhodujících
staveb, plynulosti výstavby a dodržování
rozpočtových nákladů, dále
pak o zabezpečování všech životně
důležitých surovin a vysoké efektivnosti
jejich využití a konečně i o krytí
kvalitativně nových potřeb vnitřního
trhu a potřeby celkově vyšší úrovně
řízení a plánování.
Jsou to opatření, která ve svém souhrnu
a podstatě směřují jednak k omezování
jevů, které nejsou v souladu s potřebami
ekonomiky a jednak k rozvíjení a upevňování
pozitivních tendencí.
V závěrech, které byly přijaty k jednotlivým
kapitolám, vyslovují výbory podle výsledků
svého hodnocení souhlas se zněním
těchto kapitol. Pokud to považovaly v zájmu
zdůraznění některých aktuálních
potřeb za účelné, vyjadřují
v rámci svého usnesení ke kapitolám
též konkrétní doporučení,
adresované příslušným orgánům,
v nichž uvádějí, kterým otázkám
je nutné věnovat zvláštní pozornost,
či zabývat se výhledově řešením
sledované problematiky. Tato doporučení se
konkrétně zejména týkají efektivnějšího
plnění investičních úkolů,
plynulejšího zabezpečování jednotlivých
potřeb, efektivního využívání
dovezených a domácích surovin a materiálů
a pohotového uvádění výsledků
rozvoje na úseku vědy a techniky do praxe.
Vyslovením souhlasu s návrhem jednotlivých
kapitol vytvořily výbory sněmoven jeden z
důležitých předpokladů pro přijetí
souhrnného znění státního závěrečného
účtu za rok 1973, v němž tyto kapitoly
představují zhruba asi 40 % podíl, a pro
schválení návrhu federální
vlády na usnesení Federálního shromáždění
k tomuto účtu, které je uvedeno v předloženém
nám tisku č. 70.
Děkuji za pozornost, kterou jste této zprávě
věnovali.
Předseda FS A. Indra: Děkuji poslanci Doležalovi.
Soudružky a soudruzi, zahajuji rozpravu, do které
se zatím písemně přihlásili
poslankyně a poslanci: Juraj Vraňuch, Jarmila Zadražilová,
Ladislav Hurdálek, Ladislav Kopřiva, Alžbeta
Korbeľová, Antonín Jankovič, Věroslav
Vondrouš, Jiří Přibyl, Jan Zelenka,
Marie Fialková, Vojtěch Erban, Jan Konečník,
Maxmilián Jirák, František Krupík, Jan
Červinka a Jan Pravda.
Jako první vystoupí v rozpravě poslanec Vraňuch,
připraví se poslankyně Zadražilová.
Poslanec SN ing. J. Vraňuch: Vážené
súdružky a súdruhovia! Výsledky hospodárenia
podľa štátneho rozpočtu za rok 1973, ako
nám ich podáva štátny záverečný
účet vo svojich údajoch, potvrdzujú
vcelku priaznivé plnenie základných zámerov
štátnej hospodárskej politiky a základných
smerov rozvoja národného hospodárstva. Proces
reprodukcie sa uskutočňoval pri dôslednejšom
presadzovaní jeho kvalitatívnych stránok
a žiadúce tempo rozvoja sa prejavilo najmä v
oblasti tvorby hmotných zdrojov. Dosiahnuté výsledky
v raste spoločenského produktu o 5,4 % a národného
dôchodku o 5,1 % potvrdzujú, že pozitívny
vývoj našej ekonomiky nastúpený v prvých
rokoch 5. päťročnice trval i v roku 1973.
Pri jeho posudzovaní na novembrovom pléne ÚV
KSČ bolo zdôraznené, že náročnosť
úloh ďalšieho vývoja ekonomiky vyžaduje
zamerať sa na všetkých rozhodujúcich úsekoch
na mobilizáciu vnútorných rezerv našej
ekonomiky ako jedného zo základných prostriedkov
zvyšovania efektívnosti výroby a zaistenia
potrieb intenzifikácie ďalšieho rozvoja.
Výsledky dosiahnuté v roku 1973 ukazujú konkrétne,
v ktorých smeroch a na ktorých úsekoch sa
tieto rezervy našej ekonomiky objavujú a v akej miere
sa vyskytujú na úrovni podnikov, výrobných
a hospodárskych jednotiek a rezortov.
Možnosť využitia týchto rezerv predstavuje
výrazný vzrastový faktor, a preto treba venovať
im v tomto roku i v roku 1975 potrebnú pozornosť.
Predovšetkým to platí o rezervách v
uvoľnení materiálových fondov, ktoré
sú v oblasti zásob, a v ich využívaní.
Tento problém nie je neznámy a predsa má,
ako to opäť potvrdzujú výsledky minulého
roku, trvalý charakter a pôsobí rôznou
intenzitou. Absolútny prírastok zásob štátnych
hospodárskych organizácií bol v minulom roku
pri viac než 14 miliardách Kčs podstatne vyšší
oproti plánu a najvyšší za posledné
3 roky. Obrat zásob aj napriek určitému zrýchleniu
nedosiahol plánovanú výšku. Stále
ešte existujú zásoby nadmerné a zásoby
so sťaženým odbytom. Štátna banka
československá a Federálne ministerstvo financií
odhadujú nadmernosť zásob v rozsahu 4 - 5 miliárd
Kčs.
To je pomerne veľká imobilizácia zdrojov prírastku
národného dôchodku, a preto sa treba znovu
zapodievať príčinami tohto stavu a hľadať
ďalšie cesty, ktoré by z hľadiska zdrojov
priniesli úspory. Možnosť lepšieho využitia
zásob v priemysle i v stavebníctve, ako sa ukazuje,
aj v tom, aby sa skôr vyjasňovali výrobné
programy, včas uzavierali dodávateľsko-odberateľské
vzťahy, aby sa v nich upevňovala štátna
disciplína a venovala zvýšená pozornosť
aj skvalitňovaniu celej oblasti materiálno-technického
zásobovania.
Pokiaľ ide o základné fondy výroby,
je naše hospodárstvo stále vybavované
novými výrobnými fondmi, ale stupeň
ich využívania nie je ešte uspokojivý.
Pritom ide o faktor, ktorý - možno povedať -
rozhodujúcou mierou ovplyvňuje produktivitu práce
a hospodárnosť výroby.
Rozbory využitia uskutočnené Štátnou
bankou československou svedčia o prevahe niektorých
tendencií, ktoré zvyšujú náročnosť
tvorby národného dôchodku, nákladovosť
výroby a rovnovážnosť vývoja. Poukazujú
tiež na veľké rozdiely vo vývoji účinnosti
základných prostriedkov medzi jednotlivými
podnikmi tej istej výrobnej a hospodárskej jednotky.
Tento stav nadobúda na závažnosti tým
viacej, čím sú dnes nové stavby, stroje
a technologické zariadenia nákladnejšie a čím
výraznejšie rastie podiel základných
prostriedkov na výrobe. Tento problém znásobuje
nie vždy včas dostatočné vyjasnenie
výrobných programov ani pokles smennosti, ktorý
ukazuje, že bolo málo investované do úspor
živej práce, že nie sú v potrebnom tempe
vyraďované neperspektívne prevádzky
a výroba a že potreba pracovníkov pre nové
kapacity je riešená na úkor druhých
smien.
Stretávame sa aj s tým, že pri presadzovaní
nových investícií sa operuje priaznivými
ukazovateľmi ich efektívnosti a ich nákladov.
Skutočnosť však vyzerá ináč.
Napríklad v roku 1973 došlo podľa registrovaných
dokladov k zvýšeniu nákladov o 4,4 miliardy
Kčs a z toho len 40 % pripadlo na vecné zmeny, zlepšujúce
parametre investícií. Je to akýsi bumerang,
pretože každá zdražená investícia
a jej skutočná nižšia výkonnosť
nutne sa musí pozdnejšie spätne prejaviť
svojím nepriaznivým vplyvom na možnosť
zabezpečenia nových progresívnych úloh.
V týchto smeroch vystupuje do popredia, ako to zdôraznilo
už novembrové plénum ÚV KSČ,
požiadavka vyššej náročnosti na úroveň
riadenia celého investičného procesu a na
dodržiavanie zodpovednosti od rezortov až po jednotlivé
akcie.
Významnou oblasťou rezerv je i využívanie
pracovných síl a fondu pracovnej doby. Ukazuje to
predovšetkým skutočnosť, že niektoré
naše závody plnia rozhodujúcu časť
svojich mesačných úloh až v tretej dekáde
v mesiaci. V pracovných procesoch sme pri asi 7,2 mil.
činných osôb dosiahli jednu z najlepších
pracovných aktivít vo svetovom meradle. Tým
je značne obmedzený ďalší prírastok
pracovných síl. Musí nastať ich racionálne
využívanie. To musia tiež napomáhať
potrebné štrukturálne zmeny výroby a
hlavne tempo ich uskutočňovania.
V súvislosti s často sa vyskytujúcimi námietkami
nedostatku pracovných síl si zasluhuje pozornosť
otázka pracovnej neschopnosti. V minulom roku nebol prerušený
doposiaľ priaznivý vývoj rozsahu pracovnej
neschopnosti, a tým sa zlepšilo i percento využitia
fondu pracovnej doby. Aj napriek tomu v priemere denne chýbalo
na svojich pracoviskách pre onemocnenie viac ako štvrť
milióna pracujúcich. Vzrastajúci podiel medzi
nimi zaznamenáva počet prípadov tzv. mimopracovných
úrazov, ktorý už od roku 1970 má stále
stúpajúcu tendenciu, zatiaľ čo počet
pracovných úrazov sa vďaka uskutočňovaným
opatreniam znižuje.
I keď ide o úrazy vznikajúce mimo pracovného
výkonu, napr. pri domácich prácach, pri športe
alebo v doprave, majú tieto prípady svojimi dôsledkami
ekonomický dosah i na pracoviskách. Preto by si
naše hospodárske organizácie mali všímať
i tieto mimopracovné úrazy a zaujímať
sa napr. i o to, ako pracovníci dodržiavajú
bezpečnostné predpisy i mimo ich pracoviska, a zamyslieť
sa nad svojím možným podielom na ich prevencii.
Významný zdroj rezerv je stále i v oblasti
materiálových a iných nákladov. Správa
k štátnemu záverečnému účtu
hovorí o tom, že došlo k priaznivejšiemu
vývoju materiálovej náročnosti výroby,
ale že ešte nie je všetko v žiadúcom
poriadku.
Napríklad zhruba tretina priemyselných výrobných
a hospodárskych jednotiek nesplnila v roku 1973 plánovaný
ukazovateľ podielu materiálových nákladov
a v 41 výrobných a hospodárskych jednotkách
sa oproti roku 1972 materiálová nákladovosť
zvýšila. Pôsobí tu mnoho príčin,
ako je oneskorené prispôsobovanie noriem spotreby
zmenám vlastností a užitných parametrov
výrobkov, zmeny dodávateľov; svoj podiel tu
má i nežiadúca kooperácia, spôsob
uplatňovania nových materiálov a štrukturálne
zmeny výroby. Poznatky získané v roku 1973
ukazujú, že sa treba vysokou materiálovou náročnosťou
tvorby zdrojov s plnou vážnosťou a stále
zaoberať tak, aby sa výsledný efekt výraznejšie
prejavil v znižovaní nákladov a raste rentability.
Ide o to, aby rast zisku, ktorý v roku 1973 predstavoval
oproti roku 1972 12,2 %, bol predovšetkým dosahovaný
znižovaním všetkých nákladov výroby,
a nie pomocou rôznych dotácií k tržbám
a ich rastu.
V tomto úsilí o ďalšie využívanie
rezerv v prospech potrieb rozvoja ekonomiky nejde len o otázku
kvality riadenia, o rýdzo organizačnú alebo
ekonomickú problematiku. Ide i o vzťah pracovníkov
k ich pracovným povinnostiam a k celej spoločnosti.
Nie je vždy ľahko dosiahnuť, aby sa tento vzťah
vytváral v prospech našej ekonomiky, pretože
sa v ňom prelínajú rôzne individuálne
a skupinové záujmy s potrebami spoločnosti.
Úspech mobilizácie na efektívne využitie
známych rezerv v našej ekonomike bude preto závisieť
i od toho, ako sa podarí vytvoriť pre tento vzťah
potrebné politicko-morálne zázemie a k tomu
musíme i my ako poslanci svojou prácou vždy
prispievať. Ďakujem za pozornosť.