V každém případě zůstávají
úvahy o budoucím vývoji ceny zlata, jako
substanci, s níž je třeba počítat,
nesnadné, a to bude nutno mít při provádění
zákona na zřeteli. Přitom nelze též
opomenout, že jednou ze základních podmínek
provádění ražby zlatých dukátů
bude, aby nedocházelo ke snížení zásob
zlata v měnové rezervě a aby se tato rezerva
v plné míře opět obnovovala. Mělo
by se tak přirozeně dít vždy za podmínek,
které nebudou znamenat zhoršení. To bude důležité
také z toho důvodu, že v době mezi rozhodnutím
o návrhu ražby a faktickým uváděním
dukátů do prodeje může docházet
ke změně podmínek, za nichž bylo rozhodnutí
o ražbě přijato. Proto je výbory předpokládáno,
že federální ministerstvo financí a
Státní banka československá budou
změnu předpokladů, za nichž došlo
k rozhodnutí o ražbě dukátů,
pečlivě sledovat a podle potřeby přijímat
včas odpovídající závěry.
Dukáty budou raženy ve Státní mincovně
v Kremnici. V té souvislosti bylo ve výborech pro
plán a rozpočet upozorněno na to, že
jde o objekty staré asi 350 let a po mnoha stránkách
již nevyhovující aktuálním potřebám
výroby a vhodného pracovního prostředí.
Stálo by zřejmě za to, zvážit
tuto situaci v rámci investičních úvah
a vytvořit pro toto výrobní prostředí
včas příznivější podmínky.
Výbory oceňují, že obnovení ražby
čs. dukátů má nejen své ekonomické,
ale i významné mimoekonomické aspekty. Hlavně
nemalý kulturně politický význam,
neboť je příležitostí k propagaci
našeho socialistického zřízení,
pokrokových kulturních tradic a historicky významných
událostí ze života obou našich národů
a k propagaci naší dovednosti v uměleckém
ztvárnění a v technickém provedení
ražených dukátů.
Jako společný zpravodaj výborů Sněmovny
národů proto ve shodě se stanoviskem výborů
doporučuji sněmovně návrh zákona
k přijetí.
Předsedající předseda SL V. David:
Děkuji. Do rozpravy se písemně nikdo nepřihlásil.
Ptám se proto, zda někdo z poslanců žádá
o slovo. Nežádá.
Přistoupíme nyní k hlasování.
V zasedací místnosti je přítomno 150
poslanců Sněmovny lidu, 56 poslanců Sněmovny
národů zvolených v České socialistické
republice a 57 poslanců Sněmovny národů
zvolených ve Slovenské socialistické republice.
Sněmovny jsou usnášení schopné.
Nejdříve prosím o hlasování
poslance Sněmovny národů.
Kdo souhlasí s návrhem zákona o ražbě
československých dukátů, podle doporučení
společného zpravodaje, prosím, aby zvedl
ruku! (Hlasuje se.) Děkuji.
Je někdo proti? Nikdo.
Zdržel se hlasování? Nikdo. Děkuji.
Pro zákon se vyslovili všichni přítomní
poslanci Sněmovny národů. Nyní hlasují
poslanci Sněmovny lidu.
Kdo z poslanců souhlasí s návrhem podle doporučení
společné zpravodajky, prosím, nechť
zvedne ruku! (Hlasuje se.) Děkuji.
Je někdo proti? Nikdo.
Zdržel se někdo hlasování? Nikdo. Děkuji.
Také Sněmovna lidu zákon přijala.
Po souhlasném stanovisku obou sněmoven mohu konstatovat,
že Federální shromáždění
Československé socialistické republiky schválilo
zákon o ražbě československých
dukátů.
Soudružky a soudruzi, na pořadu společné
schůze sněmoven Federálního shromáždění
jsou
- Vídeňská úmluva
o zastoupení států v jejich stycích
s mezinárodními organizacemi univerzální
povahy, přijatá dne 14. března 1975 na konferenci
Organizace spojených národů ve Vídni
a podepsaná za Československou socialistickou republiku
dne 24. února 1976 (tisk 124) a
- Úmluva o mezinárodní
odpovědnosti za škodu způsobenou kosmickými
objekty, přijatá Valným shromážděním
Organizace spojených národů dne 29. listopadu
1971 a podepsaná za Československou socialistickou
republiku dne 29. března 1972 (tisk 125).
Podle schváleného pořadu budou tyto návrhy
projednány společně, a to tak, že výklad
vlády i zpravodajské zprávy budou předneseny
současně k oběma úmluvám.
Prosím proto ministra zahraničních věcí
ČSSR Bohuslava Chňoupka, aby za federální
vládu podal výklad k jmenovaným návrhům.
Ministr zahraničních věcí ČSSR
ing. B. Chňoupek: Vážený súdruh
predseda, vážené súdružky a súdruhovia
poslanci! Kodifikácia a pokrokový rozvoj pravidiel
upravujúcich vzťahy medzi štátmi a národmi
svetového spoločenstva - medzinárodného
práva je jednou z významných úloh
Organizácie Spojených národov, uloženou
jej Chartou.
Československá socialistická republika vždy
po zásluhe oceňovala túto pozitívnu
úlohu Organizácie Spojených národov,
ako aj prácu jednotlivých jej organizácií
a orgánov realizujúcich túto nezastupiteľnú
činnosť, ktorej aj OSN, nadväzujúc na
niekdajší progresívny trend činnosti
bývalej Spoločnosti národov v problematike
kodifikácie a rozvoj a medzinárodného práva
venuje pozornosť - možno povedať - hneď od
svojich prvých zasadnutí.
Pravda, za viac ako tridsať rokov existencie OSN nie sú
výsledky tejto činnosti až zvlášť
výrazné. Napriek tomu sa však uskutočnila
kodifikácia niektorých klasických oblastí
medzinárodného práva - napr. práva
diplomatického - ktorá priniesla značný
prospech.
OSN zároveň zamerala - a to úplne logicky
- svoju pozornosť aj na nové oblasti práva,
dosiaľ nie upravené ani medzinárodným
právom obyčajovým, ako napríklad na
rozsiahlu oblasť kozmického práva.
A práve z týchto dvoch oblastí, z oblasti
klasického práva diplomatického a tvoriaceho
sa práva kozmického - sa spoločnej schôdzke
Snemovne ľudu a Snemovne národov predkladajú
dve mnohostranné kodifikačné dohody univerzálnej
povahy.
Prvá z nich - Viedenský dohovor o zastúpení
štátov v ich stykoch s medzinárodnými
organizáciami univerzálnej povahy - nadväzuje
na viedenské dohody o diplomatických stykoch z roku
1961 a o konzulárnych stykoch z roku 1963, na Dohodu o
osobitných misiách (tzv. ad hoc diplomacii) z roku
1969 a dopĺňa úpravu otázok zastúpenia
štátov v dvojstrannej diplomacii zmluvnoprávnou
úpravou týchto otázok v tzv. diplomacii mnohostrannej,
t. j. v rámci medzinárodných organizácií.
Pokiaľ sa týka dôležitých otázok,
ktoré dohovor upravuje a rozvíja, ide predovšetkým
o právo štátov zriaďovať v medzinárodných
organizáciách univerzálnej povahy svoje stále
misie a s ich pomocou udržiavať svoje styky s touto
organizáciou. Pretože jestvuje i skupina štátov,
ktoré z nejakých dôvodov členmi OSN
nie sú, ako napríklad Švajčiarsko alebo
VDR, KĽDR, dohovor zakotvuje rovnako právo nečlenských
štátov zriaďovať pri medzinárodných
organizáciách univerzálnej povahy svoje stále
misie - pozorovateľov. Ide o vôbec prvú právnu
úpravu týchto otázok, ktorá bola doteraz
nejednotná a navyše v rade prípadov diskriminačná.
Ďalšou z otázok, ktoré dohovor jednoznačne
upravuje, je otázka postavenia, výsad a imunít
stálych misií.
Na konferencii OSN, ktorá predkladaný dohovor 14.
marca 1975 prijala, od prvých dňov jej rokovania
sa výrazne prejavili dve základné tendencie.
Prvá spočívala v snahe upraviť postavenie,
výsady a imunity stálych misií v súlade
s postavením, výsadami a imunitami diplomatických
misií vo dvojstranných vzťahoch. Jedným
slovom - čo najviac priblížiť štatút
misií stáleho pozorovateľa štatútu
stálych misií členských štátov.
Čo sa týka delegácií vysielaných
na zasadnutia orgánov a na konferencie, zabezpečiť
im rovnaké postavenie, výsady a imunity, aké
majú stále misie. A konečne zakotviť
priamo v dohode i štatút delegácií pozorovateľov,
pričom postaviť tento štatút na rovnakú
úroveň, akú majú delegácie
členských štátov. Túto tendenciu
zastávali predovšetkým socialistické
štáty a rozvojové krajiny, najmä arabské
a krajiny Latinskej Ameriky.
Druhú tendenciu obraňovali západné
štáty, najmä tzv. hostiteľské, t.
j. štáty, na území ktorých majú
sídlo medzinárodné organizácie. Jej
cieľom bolo - stručne povedané - znížiť
na minimum povinnosti tzv. hostiteľských krajín
a zvýšiť na maximum ich práva.
Dohovor, ktorý sa prijal, rešpektuje rozumné
názory, zastávané prvou tendenciou. Rad jeho
ustanovení je formulovaný podľa návrhu
delegácií socialistických štátov,
napríklad v otázke začlenenia kapitoly o
delegáciách pozorovateľov zohrala podstatnú
úlohu československá iniciatíva.
Dohovor prihliada na skutočnosť, že zastúpenie
štátov v medzinárodných organizáciách
má svoje špecifikum. Povedľa vysielajúceho
štátu a danej organizácie tu totiž vystupuje
ešte tretia strana - hostiteľský štát,
t. j. štát, na území ktorého
má daná organizácia svoje sídlo. A
práve tento hostiteľský štát má
poskytovať stálym misiám a ich pracovníkom,
ako aj delegáciám, určité podmienky
pre výkon funkcií. Z toho dôvodu sa západné
krajiny usilovali čo najviac obmedziť povinnosti hostiteľských
štátov, s čím súvisí aj
možnosť, že to budú práve tzv. hostiteľské
štáty, ktoré nebudú pristupovať
k ratifikácii dohovoru a budú odmietať zásady,
ktoré im dohovor ukladá. Konferencia prijala preto
v závere rokovania rezolúciu, ktorá kladie
v podstate požiadavku, aby generálny tajomník
OSN informoval členské štáty, či
tie štáty, ktoré sa uchádzajú
alebo budú uchádzať o to, aby na ich území
bolo sídlo medzinárodnej organizácie univerzálnej
povahy, alebo aby sa tam konala konferencia, dohovor ratifikovali
alebo k nemu pristúpili. Rezolúciu zaradili na program
tohtoročného Valného zhromaždenia OSN.
Za zmienku stojí aj rezolúcia, ktorá stavia
do popredia okrem iného i požiadavku, aby sa na činnosti
medzinárodných organizácií mohli podieľať
i rozličné národnooslobodzovacie hnutia a
zabezpečiť im rovnaké postavenie, výsady
a imunity, aké dohovor poskytuje delegáciám
štátov. I túto rezolúciu majú
prerokovať na nadchádzajúcom Valnom zhromaždení
OSN.
Vzhľadom na to, že dohovor o zastúpení
štátov v medzinárodných organizáciách
je dokumentom zodpovedajúcim požiadavkám socialistických
štátov na súčasné medzinárodné
právo, ČSSR ho 24. februára 1976 podpísala.
Odporúčam preto spoločnej schôdzke
Snemovne ľudu a Snemovne národov, aby s dohovorom
vyslovila súhlas.
Vážené súdružky a súdruhovia
poslanci! Druhý z kondifikačných dohovor
predložený dnešnému zasadaniu na prerokovanie
- Dohovor o medzinárodnej zodpovednosti za škodu spôsobenú
kozmickými objektmi - je jedným z dokumentov, ktoré
upravujú novo sa tvoriacu oblasť medzinárodného
práva - právo kozmické.
Výskum a prenikanie človeka do kozmického
priestoru, ktoré sa začalo vypustením prvého
sovietskeho sputnika v roku 1957, otvorili pre vedcov a celé
ľudstvo nové možnosti a perspektívy. Súčasný
impozantný rozmach dobývania vesmíru človekom
si môžeme názorne ilustrovať na takýchto
faktoch: K 29. februáru tohto roka sa na obežnej dráhe
okolo Zeme pohybovalo 3828 umelých objektov, pričom
od vypustenia prvého sputnika v roku 1957 do marca tohto
roka v kozmickom priestore zaniklo 4881 objektov. Kým v
roku 1974 sa uskutočnilo 106 úspešných
štartov umelých družíc, vlani to bolo
už 125 a len do 8. júna tohto roku už 52 úspešných
štartov.
Celková váha týchto umelých objektov,
pohybujúcich sa nad našimi hlavami po obežnej
dráhe okolo Zeme sa presne určiť nedá,
vedci však odhadujú, že presahuje asi 2 tisíce
ton, čo predstavuje zhruba 100 dvadsaťtonových
vagónov, teda zhruba dva 50-vagónové vlaky,
čo neustále premávajú priestorom.
Sú to teda, ako vidieť, úctyhodné čísla.
Tieto skutočnosti zároveň však vyvolali
aj celý rad právnych problémov. Kozmické
experimenty totiž nie je možné obmedziť
iba na územie jedného štátu, hoci by
bol ten najväčší. Začiatok letov
do vesmíru vyvolal preto nutnosť riešiť
také otázky ako, komu patrí kozmický
priestor, akými pravidlami sa činnosť v kozmickom
priestore bude riadiť, ako sa zabezpečia záujmy
štátov, ktoré kozmické výskumy
neuskutočňujú, ale nad územím
ktorých sa táto činnosť koná,
a podobne.
Rokovanie o medzinárodnej úprave týchto problémov
sa uskutočnilo v rámci Organizácie Spojených
národov, najmä jeho Výboru pre mierové
využívanie kozmického priestoru. Tu sa vypracoval
dokument, ktorý dáva na väčšinu
otázok odpoveď. Stala sa ním Dohoda o zásadách
činnosti štátov pri výskume a využívaní
kozmického priestoru, vrátane Mesiaca a iných
nebeských telies z 27. januára 1967. V nej sa zakotvili
zásady, že žiadny štát si nemôže
privlastniť kozmický priestor a kozmické telesá,
že kozmický priestor je voľne prístupný
všetkým štátom pre výskum a využívanie
a že oboje sa musí uskutočňovať
v súlade s medzinárodným právom a
výlučne na mierové účely.
Na túto základnú zmluvu nadviazala Dohoda
o pomoci kozmonautom a ich návrate a o vrátení
predmetov vypustených do kozmického priestoru z
22. apríla 1967 a ďalej Dohovor o medzinárodnej
zodpovednosti za škodu spôsobenú kozmickými
objektmi z 29. novembra 1961 a na ne nadväzujúci Dohovor
o registrácii objektov vypustených do kozmického
priestoru z roku 1974.
ČSSR sa na úsilí o medzinárodnoprávnu
úpravu jednotlivých aspektov prenikania človeka
do kozmického priestoru aktívne podieľala.
Sme stranou oboch prvých kozmických dohovorov a
podpísali sme zostávajúce dva.
Dohovor o medzinárodnej zodpovednosti, ktorý vláda
predkladá Federálnemu zhromaždeniu na súhlas,
prijal zásadu, že zodpovednosť za škody
spôsobené objektmi vypustenými do kozmického
priestoru, či už k ním dôjde na zemi
alebo v kozme, nesie vypúšťajúci štát.
Výška náhrady sa má stanoviť tak,
aby poškodený štát, jeho právnická
alebo fyzická osoba sa uviedli do stavu, ktorý by
existoval, keby ku škode nedošlo. Poskytuje pritom poškodenému
štátu možnosť, aby si vybral, či
odškodnenie prijme vo vlastnej mene alebo v mene štátu,
ktorý je povinný škodu nahradiť.
Nárok na náhradu škody sa musí uplatniť
do jedného roka po tom, ako sa škoda stala alebo zistila,
prípadne do jedného roka po tom, keď sa identifikoval
vypúšťajúci štát. Dohoda poskytuje
Československej socialistickej republike a jej právnickým
a fyzickým osobám záruku, že škoda,
ktorá by mohla byť spôsobená iným
štátom pri výskume alebo pri využívaní
kozmického priestoru, sa náležite prerokuje
a nahradí. Je predovšetkým výhodná
pre krajiny, ako je Československá socialistická
republika, ktoré sa samotné na kozmickom výskume
nemôžu zúčastniť.
Spôsobom, ktorým stanoví výšku
náhrady školy, dohoda zvýhodňuje, na
rozdiel od nášho práva, poškodeného.
Pretože sa tým však dotýka československého
právneho poriadku, vyžaduje, aby bola pred ratifikáciou
predložená Federálnemu zhromaždeniu na
vyslovenie súhlasu v zmysle čl. 36 ods. 3 ústavného
zákona č. 143/1968 Zb. o československej
federácii.
Vzhľadom na to, že dohoda je pre Československo
výhodná, odporúčam, aby i s ňou
Federálne zhromaždenie vyslovilo súhlas.