(čl. 30)
čl. 30
"Každý má právo na ochranu zdravia. Občania majú právo na voľbu lekára a zdravotnícke zariadenie, na zdravotnú starostlivosť a na zdravotné pomôcky za podmienok, ktoré stanoví zákon."
(čl. 31)
čl. 31 odst. 1, veta druhá
"Žena v tehotenstve, a rodič ktorý sa stará o dieťa je zaručená ..."
čl. 31, odst. 2
"(2) Starostlivosť o dieťa a jeho výchovu je právom jeho rodičov; deti majú právo na rodičovskú výchovu a starostlivosť. Nezletilé deti môžu byť od rodičov odlúčené proti ich vôli len vo svojom záujme na základe zákona rozhodnutím súdu."
čl. 31, odst. 5
"(5) Podrobnosti stanoví zákon."
(čl. 32)
čl. 32, odst. 1 - tretia veta
"Vzdelávanie má smerovať k plnému rozvoju ľudskej osobnosti."
čl. 32, odst. 2
"(2) Občania majú právo na štátom hradené vzdelanie v základných školách a podľa schopnosti občana a možnosti spoločnosti tiež na stredných a vysokých školách."
čl. 32, odst. 3
"... Zriaďovať a prevádzať iné školy ako štátne."
(čl. 33)
čl. 33, odst. 1
"... a umeleckej tvorby je zaručená."
čl. 33, odst. 3
"(3) Právo prístupu ku kultúrnym hodnotám je zaručené."
(čl. 34)
čl. 34, odst. 2
"... cirkev a náboženské spoločnosti majú rovnaké postavenie."
(čl. 35)
čl. 35
"(1) Každý má právo žiť v priaznivom prostredí. Podmienky stanoví zákon.
(2) Každý má právo na úplné a pravdivé informácie o stave životného prostredia a prírodných zdrojov.
(3) Každý je povinný pri výkone svojich práv dbať, aby nepoškodzoval ani neohrozoval životné prostredie, prírodné zdroje, druhové bohatstvo prírody a kultúrne pamiatky, pokiaľ nejde o činnosť povolenú na základe zákona."
(čl. 36)
čl. 36, odst. 2, druhá veta
" Z právomoci súdu však nemôže byť vylúčené preskúmavanie rozhodnutí, alebo opatrení vzťahujúcich sa k právam a slobodám uvedeným v hlave druhej, tretej a štvrtej tohoto ústavného zákona."
čl. 36, odst. 3
"... spôsobené mu nezákonným rozhodnutím súdu, iného štátneho orgánu, či orgánu verejnej správy, alebo nesprávnym postupom."
čl. 36, odst. 4
"prevedenie upravuje zákon."
(čl. 37)
čl. 37, odst. 2
"... v konaní pred súdmi, inými štátnymi orgánmi, či orgánmi verejnej správy ..."
(čl. 38)
čl. 38, odst. 4
"... zákon stanoví, kedy je táto pomoc hradená štátom."
(čl. 39)
(čl. 40)
čl. 40, odst. 1, veta druhá
"Každý má právo na odvolanie k súdu vyššieho stupňa."
čl. 40, odst. 3
"(3) Obvinený má právo na obhajobu. Zákon stanoví, kedy je obhajoba nutná a kedy ju nahradí štát."
Čl. 40 odst. 4
"(40) Obvinený nesmie byť nútený k výpovedi.
(Nieje obdobou návrhu SNR.)
Čl. 40 odst. 5
"Trestnosť činu sa posudzuje a trest sa ukladá podľa zákona ..."
Čl. 41
"Práv uvedených v čl. 25, 26, odst. 4 a čl. 27 a 30, čl. 31 odst. 1 a), čl. 32 a čl. 35 tohto ústavného zákona je možné sa domáhať v medziach zákona, ktoré ho prevádzajú."
Čl. 42
"Ani v dobe zvýšeného ohrozenia štátu, života národa či brannej pohotovosti nesmú byť obmedzené práva uvedené v čl. 6, čl. 7 odst. 1, čl. 8 odst. 2, čl. 9 odst. 1, čl. 16, čl. 34 a čl. 40 odst. 5 tohto ústavného zákona."
Čl. 43
"Ratifikovaný medzinárodný pakt o občianskych a politických právach vyhlásených vyhláškou č. 120/1976 Zb. má záväznosť ústavného zákona. Keby mali iné, ako ratifikované medzinárodné zmluvy záväznosť ústavného zákona, musí byť zachovaný postup podľa čl. 5 odst. 1 tohto ústavného zákona."
Čl. 44 odst. 1
"... nevylučuje, aby úprava ľudských práv a slobôd bola začlenená do novej Ústavy ČSFR a do ústav ČR a SR."
Čl. 45 odst. 2
"... ľudských práv a občianskych slobôd zaručených ... v čl. 27."
Čl. 46
"... kto jednal v rozpore so základnými ľudskými právami a slobodami."
Čl. 47
"Zákon môže zamestnancom štátnej správy a územnej samosprávy vo funkciách, ktoré určí, obmedziť práva uvedené v čl. 20 a 26 odst. 4 tohto ústavného zákona, ako aj právo na podnikanie a inú hospodársku iniciatívu: vojakom v činnej službe a príslušníkom bezpečnostných zborov tiež práva uvedené v čl. 18 a 19, čl. 26 odst. 1, 2, 3, tohto ústavného zákona. Práva uvedené v čl. 26 odst. 6 tohto ústavného zákona môže zákon obmedziť tiež sudcom a osobám v povolaniach, ktoré sú bezprostredne nevyhnutné pre ochranu života a zdravia."
Čl. 48
"... orgány územnej samosprávy ..."
(Čl. 49)
Čl. 50
"Zrušuje sa:
1. Preambule a hlava druhá ústavného zákona č. 100/1960 Zb., Ústava Československej a socialistickej republiky, v znení neskorších predpisov okrem čl. 34, ktorý znie:
"Každý je povinný zachovávať ústavu a ostatné zákony."
2. Čl. 2 až 4 ústavného zákona č. 144/1968 Zb., o postavení národností v Československej socialistickej republike.
Čl. 1 tohto ústavného zákona znie:
"ČSFR ako spoločný štát českého a slovenského národa a národností žijúcich na jeho území zabezpečuje národnostným a etnickým menšinám možnosti všestranného rozvoja ..."
Návrh SNR
Štruktúra
Ústavný zákon, ktorým sa vyhlasuje Listina základných práv a slobôd
Hlava prvá
Základné ustanovenia (čl. 1 až 5)
Hlava druhá
Ľudské práva a základné slobody
Oddiel prvý
Základné ľudské práva (čl. 6 až 17)
Oddiel druhý
Politické práva (čl. 18 až 24)
Hlava tretia
Národnostné práva (čl. 25 až 26)
Hlava štvrtá
Hospodárske, sociálne a kultúrne práva (čl. 27 až 37)
Hlava piata
Právo na súdnu ochranu (čl. 38-42)
Hlava šiesta
Spoločné a záverečné ustanovenia
(čl. 43 až 50)
ústavný zákon, ktorým sa vyhlasuje Listina základných práv a slobôd (Preambula)
Preambula, odst. 2
vychádzajúc zo zvrchovanosti Českej republiky a Slovenskej republiky a zo zvrchovanosti českého národa a slov. národa ..."
Preambula, odst. 3
"nadväzujúc na humanitné hodnoty doterajšej histórie ľudstva"
čl. 1, veta prvá a druhá
"Človek je slobodný. Základné práva a slobody sú neodňateľné."
čl. 3, odst. 1.
"Základné práva a slobody ... príslušnosť k národnostnej menšine ..."
čl. 3, odst. 2 "základných práv a slobôd ..."
čl. 4, odst. 1, 2, 4
" základné práva a slobody"
čl. 4, odst. 3
"ľudské práva a základné slobody"
Čl. 5
(1) Medzinárodné zmluvy ľudských (občianskych a politických) právach a slobodách ČSFR ratifikovala a ktoré sú riadne vyhlásené, majú na jej území rovnakú záväznosť, ako jej ústavné zákony.
(2) Na ratifikáciu medzinárodných zmlúv uvedených v odst. 1 dáva FZ súhlas rovnakých spôsobom ako na prijatie ústavného zákona."
(čl. 6)
(čl. 7)
čl. 7, odst. 1
"(1) Každý má právo na život a zdravé podmienky života."
(čl. 8)
(čl. 11)
čl. 11, odst. 2
"... vo vlastníctve štátu, obce alebo iných určených právnických osôb ..."
Čl. 11, odst. 3
"... alebo spoločnosti ... nad zákonom ustanovenú mieru."
Čl. 11, odst. 4
druhá veta chýba
Čl. 11, odst. 5
"(5) Dane a poplatky možno ukladať iba na základe zákona."
(čl. 12)
(čl. 9)
čl. 9, odst. 4, veta druhá
"... zatknutú osobu do 24 hodín ..."
čl. 9, odst. 5 veta druhá
"Väzba v prípravnom trestnom konaní môže iba výnimočne trvať dlhšie ako dva mesiace, najdlhšie však jeden rok a v konaní pred súdom iba nevyhnutný čas, primeraný okolnostiam prípadu."
čl. 11, odst. 6
chýba
(čl. 10)
(čl. 13)
(čl. 14)
čl. 14, odst. 1 a 2
"(1) listovné tajomstvo, tajomstvo dopravovaných správ a iných písomností i ochrana osobných údajov sú zaručené."
(2) Nikto nesmie porušiť tajomstvo listov ani iných písomností, či už držaných v súkromí alebo zasielaných poštou, alebo iným spôsobom s výnimkou prípadov a spôsobom, ktoré ustanoví zákon. Rovnako je zaručené tajomstvo správ podávaných telefónom, telegrafom, alebo iným podobným zariadením.
(čl. 15)
čl. 15, odst. 2
" na území ČSFR, ČR a SR ..."
čl. 15, odst. 3
čl. 15, odst. 4
"... alebo ochranu práv a slobôd iných, na vymedzených územiach aj z dôvodov ochrany prírody, ale bo v inom verejnom záujme."
(čl. 16)
čl. 16 odst. 1
"... zmýšľania, svedomia a vyznania je zaručená. Každý má právo zmeniť vyznanie, alebo byť bez vyznania."
čl. 16, odst. 2
(2) Nikto nemôže byť nútený vykonávať vojenskú službu proti svojmu svedomiu. Podrobnosti ustanoví zákon."
(čl. 17 zrov. k čl. 35 - návrh ČNR)
(čl. 18)
čl. 18, odst. 2
"... rozširovať idey a informácie .."
čl. 18, odst. 4
čl. 18, odst. 3
"... pre bezpečnosť štátu a verejnú bezpečnosť ..."
čl. 18, odst. 5
(5) Štátne orgány sú povinné primeraným spôsobom poskytovať informácie o svojej činnosti. Podmienky a vykonanie ustanoví zákon.
(čl. 19)
čl. 19, odst. 1
"... orgány miestnej samosprávy"
(čl. 20)
(čl. 21)
čl. 21, odst. 1, veta druhá
"... právo spolu s inými združovať sa ..."
čl. 21, odst. 21, veta tretia
"... majú právo zakladať tiež politické strany ..."
(čl. 22)
čl. 22, odst. 3
čl. 22, odst. 4
čl. 22, odst. 2
(2) Voľby sa musia konať v lehotách nepresahujúcich pravidelné volebné obdobia ustanovené zákonom.
(čl. 23)
čl. 24
Občania majú právo postaviť sa na odpor proti tomu, kto by odstraňoval demokratický poriadok ľudských práv a základných slobôd založený týmto ústavným zákonom, pokiaľ je znemožnené účinné použitie zákonných prostriedkov.
(čl. 25)
čl. 25, odst. 2
(2) Príslušnosť ku ktorejkoľvek národnosti, alebo inej etnickej skupine nesmie byť nikomu na ujmu.
(čl. 26)
čl. 26, odst. 2 a 3
"(2) Občanom, ktorí sú príslušník mi národnostnej menšiny sa za podmienok ustanovených zákonom ..."
(3) Výkon práv príslušníkmi národnostných a iných etnických menšín nesmie byť na ujmu práv ostatného obyvateľstva."
(čl. 27)
čl. 27, odst. 1
"(1) Každý má právo na voľbu povolania a prípravu povolania".
(čl. 28)
čl. 28, odst. 3
"... pre ochranu bezpečnosti štátu, verejného poriadku, alebo práv a slobôd iných."
čl. 28, odst. 4
"(4) právo na štrajk je zaručené. Podmienky ustanoví zákon."
(čl. 29)
čl. 29
"Zamestnanci majú právo na spravodlivé a uspokojivé pracovné podmienky. Zákon zabezpečuje najmä
a/ právo na odmenu za prácu, dostatočnú na to, aby im zabezpečila dôstojnú životnú úroveň,
b/ ochranu proti svojvoľnému prepúšťaniu,
c/ ochranu bezpečnosti a zdravia pri práci,
d/ najvyššie prípustnú dĺžku pracovnej doby,
e/ primeraný odpočinok po práci,
f/ najkratšiu prípustnú dobu platenej dovolenky na zotavenie."
(čl. 30)
čl. 30
iba odst. 1 a 2
(čl. 31)
(čl. 32)
čl. 32
"Občania majú právo na ochranu zdravia, bezplatnú liečebnú starostlivosť a zdravotné pomôcky za podmienok, ktoré ustanoví zákon."
(čl. 33)
čl. 33, odst. 1, veta druhá
"Ženám v tehotenstve a materstve je zaručená ..."
čl. 33, odst. 2
"(2) Starostlivosť o deti a ich výchovu je právom a povinnosťou ich rodičov. Neplnoleté deti môžu byť odlúčené od rodičov proti ich vôli iba na základe zákona rozhodnutia súdu."
čl. 33
má iba 4 odstavce
(čl. 34)
čl. 34, odst. 1
iba dve vety
čl. 32, odst. 2
(2) Občania majú právo na bezplatné vzdelanie v základných a stredných školách a podľa schopnosti občana a možnosti spoločnosti na vysokých školách."
čl. 34, odst. 3
"... Zriaďovať a prevádzkovať iné školy než štátne, ako aj spôsob štátneho dozoru nad nimi."
(čl. 35)
čl. 35, odst. 1
"... a umenia je zaručená."
čl. 35 má iba dva odstavce
(čl. 36)
čl. 36, odst. 2
"... Cirkvi, náboženské a svetonázorové spoločenstvá majú rovnaké postavenie."
čl. 17, čl. 37)
čl. 17
Každý má právo na životné prostredie. Podmienky ustanoví zákon".
čl. 37
Každý je povinný pri výkone svojich práv dbať, aby nepoškodzoval ani neohrozoval životné prostredie, prírodné zdroje a kultúrne pamiatky, pokiaľ nejde o činnosť povolenú na základe zákona."
(čl. 38)
čl. 38, odst. 2, druhá veta
"Vykonanie upravuje zákon"
(chýba obdobné ustanovenie)
čl. 38, odst. 3
"... ktorá mu bola spôsobená nezákonným rozhodnutím štátneho orgánu, alebo nesprávnym úradným postupom. Vykonanie upravuje zákon."
čl. 38 má iba tri odstavce
(čl. 39)
čl. 39, odst. 2
"... v konaní pred súdmi a orgánmi verejnej správy ..."
(čl. 40)
čl. 40, odst. 4
"... Zákon ustanoví, kedy je táto pomoc bezplatná."
(čl. 41)
(čl. 42)
čl. 42, odst. 1, veta druhá
"Každý, kto bol uznaný vinným za trestný čin, má právo odvolať sa na súd vyššieho stupňa."
čl. 42, odst. 3
"(3) Obvinený má právo na včasnú, riadnu a zákonom ustanovených prípadoch povinnú obhajobu. Zákon ustanoví, kedy bude obhajoba bezplatná.
Čl. 42 odst. 4
"(4) Nikto nemôže byť trestne stíhaný za čin, pre ktorý bol už právoplatne udsúdený alebo zbavený obžaloby."
(nie je obdoba návrhu ČNR.)
Čl. 42 odst. 5
"Trestnosť činu sa posudzuje podľa zákona ..."
Chýba obdobné ustanovenie
Čl. 43 odst. 1
"... nevylučuje úpravu základných práv a slobôd v novej Ústave ČSFR, v Ústave ČR a Ústave SR."
Čl. 44 odst. 2 "... ľudské práva a základné slobody zaručené ... v čl. 25 tohto ústavného zákona."
Čl. 45
"... kto konal v rozpore so základnými ľudskými právami."
Čl. 46
"Zákon môže vojakom v činnej službe a príslušníkom bezpečnostných zborov obmedziť práva uvedená v čl. 20, 21 a 28 tohto ústavného zákona
Právo uvedené v čl. 28 odst. 4 môže zákon obmedziť tiež osobám v povolaniach, ktoré sú bezprostredne nevyhnutné na ochranu života a zdravia, ako aj sudcom."
Čl. 47
"... orgány miestnej samosprávy ..."
(Čl. 48)
Čl. 49
"Zrušuje sa:
1. druhá hlava (čl. 19 až 38) ústavného zákona č. 100/1960 Zb. Ústava Československej socialistickej republiky v znení neskorších predpisov,
2. ústavný zákon č. 144/1968 Zb. o postavení národností v Československej socialistickej republike s výnimkou čl. 1 a 5 s tým, že čl. 1 znie:
"ČSFR ako spoločný štát českého s slovenského národa a národností žijúcich na jeho území, zabezpečuje všetkým národnostným a iným etnickým menšinám možnosti všestranného rozvoja."
(čl. 50)
Návrh
souhrnného zpracování návrhů ČNR a SNR - tisky 330 a 331
Ústavní zákon
ze dne .......... 1990,
kterým se uvozuje Listina základních práv a svobod
Federální shromáždění se usneslo na tomto ústavním zákoně:
§ 1
(1) Zákony a jiné právní předpisy, jejich výklad a používání musí být v souladu s Listinou základních práv a svobod.
(2) Každý je povinen zachovávat ústavní zákony a zákony.
(3) Základní práva a svobody uvedené v Listině základních práv a svobod jsou pod ochranou ústavního soudu.
§ 2
(1) Ustanovení ústavních zákonů o rozdělení zákonodárné působnosti mezi federaci a republiky nejsou tímto ústavním zákonem dotčena.
(2) V ústavě České republiky a v ústavě Slovenské republiky mohou být základní práva a svobody rozšířena nad míru upravenou Listinou základních práv a svobod, jde-li o věci, které patří do zákonodárné působnosti republik.
§ 3
Článek 5 ústavního zákona č. 143/1968 Sb., o československé federaci, ve znění pozdějších předpisů, zní:
"(1) Státní občan každé z obou republik je zároveň státním občanem České a Slovenské Federativní Republiky.
(2) Občan jedné republiky má na území druhé republiky stejná práva a stejné povinnosti jako občan této republiky.
(3) Nikdo nemůže být proti své vůli zbaven státního občanství.
(4) Zásady nabývání a pozbývání státního občanství republik stanoví zákon Federálního shromáždění."
§ 4
(1) Článek 1 ústavního zákona č. 144/1968 Sb., o postavení národností v České a Slovenské Federativní Republice, zní:
"Čl. 1
Česká a Slovenská Federativní Republika jako společný stát českého národa a slovenského národa a národností žijících na jejím území zabezpečuje všem národnostem a jiným etnickým menšinám možnosti všestranného rozvoje."
(2) Zrušují se:
1. Preambule, články 7 až 9, hlava druhá (čl. 19 až 38) a článek 98 odst. 4 ústavního zákona č. 100/1960 Sb., Ústava České a Slovenské Federativní Republiky, ve znění pozdějších předpisů;
2. preambule a články 2 až 4 ústavního zákona č. 144/1968 Sb., o postavení národností v České a Slovenské Federativní Republice.
§ 5
Zákony a jiné právní předpisy musí být uvedeny do souladu s Listinou základních práv a svobod nejpozději do 10. prosince 1991, jinak tímto dnem pozbývají účinnosti ustanovení, která s Listinou základních práv a svobod nejsou v souladu.
§ 6
Tento ústavní zákon a Listina základních práv a svobod nabývají účinnosti dnem vyhlášení.
Listina základních práv a svobod
Federální shromáždění na základě návrhů České národní rady a Slovenské národní rady,
uznávajíc neporušitelnost přirozených práv člověka a občana a svrchovanost zákona,
navazujíc na obecně sdílené hodnoty lidství a na demokratické a samosprávné tradice našich národů,
pamětlivo trpkých zkušeností z dob, kdy lidská práva a základní svobody byly v naší vlasti potlačovány,
vycházejíc z práva českého národa a slovenského národa na sebeurčení
vyjadřujíc vůli, aby se Česká a Slovenská Federativní Republika důstojně zařadila mezi státy, jež ctí tyto hodnoty,
a vkládajíc naděje do zabezpečení těchto práv společným úsilím všech svobodných národů,
usneslo se na této Listině základních práv a svobod:
Hlava první
Obecná ustanovení
Čl. 1
Lidé jsou svobodni a rovni v důstojnosti i právech. Základní práva a svobody jsou nezadatelné. Nikdo je nemůže zcizit nebo jich být zbaven.
Čl. 2
(1) Každý může činit, co není zákonem zakázáno, a nikdo nesní být nucen činit, co zákon neukládá.
(2) Státní moc lze uplatňovat jen v případech a v mezích stanovených zákonem a způsobem, který zákon stanoví.
Čl. 3
(1) Základní práva a svobody se zaručují všem bez rozdílu pohlaví, rasy, barvy pleti, jazyka, víry a náboženství, politického či jiného smýšlení, národního nebo sociálního původu, příslušnosti k národnostní nebo jiné etnické menšině, majetku, rodu nebo jiného postavení.
(2) Nikomu nemůže být způsobena újma na právech pro uplatňování jeho základních práv a svobod.
Čl. 4
(1) Povinnosti mohou být ukládány na základě zákona a v jeho mezích a jen při zachování základních práv a svobod.
(2) Jakákoli zákonná omezení základních práv a svobod musí platit stejně pro všechny případy, které splňují stanovené podmínky.
(3) Meze lidských práv a základních svobod mohou být za podmínek stanovených touto Listinou základních práv a svobod (dále jen "Listina") upraveny pouze zákonem.
(4) Při používání ustanovení o mezích základních práv a svobod musí být šetřeno jejich podstaty a smyslu a omezení nesmějí být zneužívána k jiným účelům, než pro které byla stanovena.
Čl. 5
(1) Mezinárodní smlouvy o lidských (občanských a politických) právech a svobodách, které Česká a Slovenská Federativní Republika ratifikovala a které jsou řádně vyhlášeny, mají na jejím území stejnou závaznost jako její ústavní zákony.
(2) K ratifikaci mezinárodních smluv podle odstavce 1 dává Federální shromáždění souhlas stejným způsobem, jakým přijímá ústavní zákon.
(3) Rozhodnutí orgánů zřízených podle mezinárodních smluv, které byly ratifikovány podle odstavců 1 a 2, vykonávají příslušné orgány federace a republik; podrobnosti stanoví zákon.
Hlava druhá
Lidská práva a základní svobody
Oddíl první
Základní lidská práva
Čl. 6
Každý má způsobilost k právům.
Čl. 7
(1) Každý má právo na život.
(2) Nikdo nesmí být usmrcen vyjma případy, kdy zákon vylučuje protiprávnost takového činu.
(3) Trest smrti se nepřipouští.
Čl. 8
(1) Nedotknutelnost osoby je zaručena. Omezena může být jen v případech stanovených zákonem.
(2) Nikdo nesmí být mučen ani podroben krutému, nelidskému nebo ponižujícímu zacházení nebo trestu.
Čl. 9
(1) Osobní svoboda je zaručena.
(2) Nikdo nemůže být stíhán nebo zbaven svobody jinak než z důvodů a způsobem, který stanoví zákon. Nikdo nemůže být zbaven svobody pouze pro neschopnost dostát smluvnímu závazku.
(3) Vyjma případy přistižení při trestném činu je zadržení přípustné jen na písemný odůvodněný příkaz soudu, ledaže věc nesnese odkladu a příkaz nelze předem opatřit. Jen na příkaz soudu je přípustné zatčení obviněného.
(4) Každý, kdo je zadržen nebo zatčen, musí být neprodleně seznámen s důvody zadržení nebo zatčení a nejpozději do 24 hodin odevzdán soudci. Soudce musí zadrženou nebo zatčenou osobu neprodleně, nejpozději do 24 hodin od převzetí, vyslechnout a rozhodnout o vazbě nebo ji propustit na svobodu.
(5) Nikdo nemůže být vzat do vazby, leč v případech stanovených zákonem a na základě rozhodnutí soudu.
(6) Zákon stanoví, ve kterých případech musí být převzetí osoby do ústavní zdravotnické péče bez jejího souhlasu oznámeno soudu, který o tomto umístění rozhodne do 15 dnů.
Čl. 10
(1) Nikdo nesmí být podroben nuceným pracím nebo službám.
(2) Ustanovení odstavce 1 se nevztahuje na
a/ práce ukládané podle zákona osobám ve výkonu trestu odnětí svobody,
b/ vojenskou službu nebo jinou službu stanovenou zákonem namísto povinné vojenské služby,
c/ službu vyžadovanou na základě zákona v případě živelních pohrom nebo havárií, které ohrožují životy, zdraví nebo značné majetkové hodnoty,
d/ jednání uložené zákonem pro ochranu života, zdraví nebo práv druhých.
Čl. 11
(1) Každý má právo, aby byla zachována jeho lidská důstojnost, osobní čest, dobrá pověst a chráněno jeho jméno.
(2) Každý má právo na ochranu údajů o své osobě před neoprávněným zveřejněním nebo jiným zneužitím.
Čl. 12
(1) Každý má právo vlastnit majetek. Vlastnické právo všech vlastníků má stejný zákonný obsah a ochranu. Dědění se zaručuje.
(2) Zákon stanoví, který majetek nezbytný k zabezpečování potřeb celé společnosti, rozvoje národního hospodářství a veřejného zájmu smí být jen ve vlastnictví státu, obce nebo určených právnických osob; zákon může také stanovit, že určité věci mohou být pouze ve vlastnictví občanů nebo právnických osob se sídlem v České a Slovenské Federativní republice.
(3) Vlastnictví zavazuje. Nesmí být zneužito na újmu práv druhých anebo v rozporu se zákonem chráněnými obecnými zájmy. Jeho výkon nesmí poškozovat lidské zdraví, přírodu a životní prostředí nad míru stanovenou zákonem.
(4) Vyvlastnění nebo nucené omezení vlastnické práva je možné jen ve veřejném zájmu, a to na základě zákona a za náhradu.
(5) Daně a poplatky lze ukládat jen na základě zákona.
Čl. 13
(1) Domovní svoboda a nedotknutelnost obydlí je zaručena.
(2) Do tohoto práva lze zasáhnout pouze v případech a způsobem, jež stanoví zákon.
(3) Domovní prohlídka pro účely trestního řízení je přípustná jen na písemný odůvodněný příkaz soudu.
Čl. 14
(1) Listovní tajemství, tajemství dopravovaných zpráv, jiných písemností a záznamů i ochrana osobních údajů se zaručuje.
(2) Nikdo nesmí porušit listovní tajemství ani tajemství jiných písemností a záznamů, ať již uchovávaných v soukromí nebo zasílaných poštou anebo jiným způsobem, s výjimkou případů a způsobem, které stanoví zákon. Stejně se zaručuje tajemství zpráv podávaných telefonem, telegrafem nebo jiným podobným zařízením.
Čl. 15
(1) Svoboda pohybu a pobytu je zaručena.
(2) Každý, kdo se oprávněně zdržuje na území České a Slovenské Federativní Republiky, má právo svobodně je opustit.
(3) Tyto svobody mohou být omezeny zákonem, jestliže je to nevyhnutelné pro bezpečnost státu, udržení veřejného pořádku, ochranu zdraví nebo ochranu práv a svobod druhých a na vymezených územích též z důvodu ochrany přírody.
(4) Každý občan má právo na svobodný vstup na území České a Slovenské Federativní Republiky.
(5) Občan nemůže být vyhoštěn. Cizinec může být vyhoštěn jen v případech stanovených zákonem nebo podle mezinárodního práva. Hromadné vyhošťování cizinců je nepřípustné.
Čl. 16
(1) Svoboda smýšlení, svědomí a vyznání je zaručena. Každý má právo změnit vyznání nebo být bez vyznání.
(2) Nikdo nemůže být nucen vykonávat vojenskou službu, pokud je to proti jeho svědomí. Podrobnosti stanoví zákon.
Oddíl druhý
Politická práva
Čl. 17
(1) Svoboda projevu a právo na informace jsou zaručeny.
(2) Každý má právo vyjadřovat své názory slovem, písmem, tiskem, obrazem nebo jiným způsobem a svobodně vyhledávat, přijímat a rozšiřovat ideje a informace bez ohledu na hranice státu.
(3) Cenzurní zásahy orgánů veřejné správy jsou nepřípustné.
(4) Svobodu projevu a právo vyhledávat a šířit informace lze omezit zákonem, jde-li o opatření nezbytná v demokratické společnosti pro ochranu práv a svobod druhých, bezpečnost státu, veřejnou bezpečnost, ochranu veřejného zdraví a mravnosti.
(5) Státní orgány jsou povinny přiměřeným způsobem poskytovat informace o své činnosti. Podmínky a provedení stanoví zákon.
Čl. 18
(1) Každý má právo sám nebo společně s jinými se obracet na státní orgány a orgány územní samosprávy se žádostmi, návrhy a stížnostmi ve věcech veřejného nebo jiného společného zájmu (petice).
(2) Výkon tohoto práva nesmí být na újmu práv druhých.
Čl. 19
(1) Svoboda pokojně se shromažďovat je zaručena.
(2) Toto právo lze omezit zákonem v případech shromáždění na veřejných místech, jde-li o opatření nezbytná v demokratické společnosti pro ochranu práv a svobod druhých, ochranu veřejného pořádku, zdraví, mravnosti, majetku nebo pro bezpečnost státu. Shromáždění však nesmí být podmiňováno povolením orgánu veřejné správy.
Čl. 20
(1) Svoboda sdružování je zaručena. Každý má právo spolu s jinými se sdružovat ve spolcích, společnostech a jiných sdruženích. Občané mají právo zakládat též politické strany a hnutí a sdružovat se v nich.
(2) Výkon tohoto práva lze omezit jen v případech stanovených zákonem, jde-li o opatření, které je v demokratické společnosti nezbytné pro bezpečnost státu, ochranu veřejné bezpečnosti a veřejného pořádku, předcházení trestným činům nebo pro ochranu práv a svobod druhých.
(3) Politické strany a hnutí i jiná sdružení jsou odděleny od státu.
Čl. 21
(1) Občané mají právo podílet se na správě veřejných věcí buď přímo nebo svobodnou volbou svých zástupců.
(2) Volby se musí konat ve lhůtách nepřesahujících pravidelná volební období stanovená zákonem.
(3) Volební právo je všeobecné, rovné a přímé a vykonává se tajným hlasováním. Podmínky výkonu volebního práva stanoví zákon.
(4) Občané mají za rovných podmínek přístup k voleným a jiným veřejným funkcím.
Čl. 22
Zákonná úprava všech politických práv a svobod a její výklad a používání musí umožňovat a ochraňovat svobodnou soutěž politických sil v demokratické společnosti.
Čl. 23
Občané mají právo postavit se na odpor proti tomu, kdo by odstraňoval demokratický pořádek lidských práv a základních svobod, založený touto Listinou, jestliže účinné použití zákonných prostředků je znemožněno.
Hlava třetí
Práva národnostní
Čl. 24
(1) Každý má právo svobodně rozhodovat o své národnosti. Zakazuje se jakékoli ovlivňování tohoto rozhodování a všechny způsoby nátlaku směřující k odnárodňování.